Дата документу 29.03.2021 Справа № 336/3572/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3572/20 Головуючий у 1-й інстанції: Жупанова І.Б.
провадження № 22-ц/807/738/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення суми страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року адвокат Хмарський Р.Б. як представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Страхова компанія «Кредо» про стягнення суми страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 серпня 2016 року між позивачем і Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» укладений договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № HAE3NS-167A13CC. Пунктом 8 договору страхова сума (загальна) визначена у розмірі 50 000,00 грн., а згідно з п.10 договору страховий платіж становить 240,00 грн. На виконання умов зазначеного договору позивач сплачував відповідні страхові платежі, тобто із свого боку належним чином виконував умови договору страхування.

Вказується, що 19 вересня 2019 року з позивачем стався нещасний випадок внаслідок неправомірних дій третіх осіб. ОСОБА_2 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння у приміщенні супермаркету «АТБ», діючи умисно, виражаючи явну неповагу до суспільства, розуміючи, що він перебуває у громадському місці, голосно висловлювався грубою нецензурною лайкою в бік працівниці супермаркету. Потім ОСОБА_2 почав провокувати бійку зі позивачем ОСОБА_1 , нецензурно висловлюючись в його бік, та намагався дістати дерев`яну биту, яка знаходилась у нього при собі у чохлі через плече. В момент, коли ОСОБА_1 намагався вивести ОСОБА_2 з приміщення супермаркету, останній вирвався, дістав биту, яку приніс з собою, та наніс нею удари ОСОБА_1 по голові, заподіявши йому згідно висновку судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР: закриту черепно-мозкову травму у вигляді імпресійного багатоуламкового перелому склепіння черепу зліва, крововиливи над та під оболонки головного мозку, осередки забою тканини головного мозку, набряк м`яких тканин в лівій тім`яній ділянці, параобрітальну гематому зліва, що супроводжувалось розвитком коми, і кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя, від якого ОСОБА_1 впав на підлогу.

20 вересня 2019 року ОСОБА_2 в межах розслідування кримінального провадження № 0001542 було оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. ст. 121 КК України.

Постраждалого від кримінальних правопорушень ОСОБА_1 з місця події із закритою важкою черепно-мозковою травмою, у стані коми, було госпіталізовано до КУ «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР, де йому терміново було виконано хірургічну операцію - декомпресійну трепанацію черепу зліва з видаленням уламків вдавленого перелому.

В період з 19 вересня по 22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у нейрохіргічному відділенні КУ «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР, після чого у період з 22 жовтня по 18 листопада 2019 року - стаціонарне лікування у відділенні нейрореабілітації КНП «Міська лікарня № 6» ЗМР, а з 19 листопада 2019 року по 12 лютого 2020 року перебував на реабілітації у спеціалізованому закладі - у ТОВ «Відпочинково-оздоровчий комплекс «Вернигора» (Львівська область).

03 червня 2020 року у КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР йому виконано ще одну хірургічну операцію по встановленню металевої пластини для захисту оголеної дільниці головного мозку. Після останньої операції 07 липня 2020 року ОСОБА_1 виписано з лікарні додому для продовження реабілітації.

Крім того, актом медико-соціальної експертної комісії КУ «Обласний центр медико- соціальної експертизи» від 13 березня 2020 року постраждалому ОСОБА_1 встановлено першу групу інвалідності (підгрупа «Б») на строк до 01 квітня 2023 року. В цьому ж акті зазначено, що ОСОБА_1 потребує постійної сторонньої допомоги.

24 жовтня 2019 року представником позивача було направлено адвокатський запит № 71 до відповідача з проханням надати письмову інформацію щодо укладення договору добровільного страхування від нещасних випадків між позивачем як страхувальником та відповідачем як страховиком, виконання сторонами умов цього договору та пропозицією здійснити страхову виплату на підставі документально підтвердженої інформації про настання страхового випадку.

Листом від 31 жовтня 2019 року № 2.37.7.0.0./2619 відповідач повідомив про наявність

укладеного і чинного в період з 15 серпня 2016 року по 15 жовтня 2019 року договору, про надходження 21 вересня 2019 року повідомлення про отримання 19 вересня 2019 року травм застрахованою особою внаслідок неправомірних дій третіх осіб, а також про прийня-

ття ним рішення від 30 жовтня 2019 року про відмову у виплаті страхового відшкодування,

що підтверджено страховим актом № Z198LPВ700001Q. Свою відмову відповідач мотиву-

вав тим, що «згідно пункту 4.2, (пп. 5) умов страхування до договору страхування (що є невід`ємною частиною договору ) передбачено, що не визнаються страховими випадками травми, отримані застрахованою особою, що знаходилась в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо стягнення суми страхового відшкодування, позивач посилався на п. 6.1.2. дого-

вору щодо ушкодження здоров`я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, зокре-

ма, ушкодження нервової системи, черепно-мозкова травма - від 3% до 100%, а також на

пп. «б» п.13.1.1. Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ, затверджених розпорядженням Дирекції Відповідача від 31 травня 2017 року № 87Ю, згідно з яким у разі встановлення І групи інвалідності застрахованій особі внаслідок нещасного випадку виплачується - 90% страхової суми.

На підставі вище зазначених обставин позивач просив стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на свою користь суму страхової відшкодування у розмірі 45000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 20 000 гривень.

Стягнуто Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» в дохід держави судовий збір у розмірі 373 гривні 65 копійок.

Відмовлено в задоволені іншої частини позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариства з додатковою відповідаль-

ністю «Страхова компанія «Кредо» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його

незаконність та необґрунтованість у зв`язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач вказане рішення суду не оскаржив. Відзиву на апеляційну скаргу також ним не надано, що не є перешкодою у відповідності до приписів ч. 3 статті 360 ЦПК України для апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 10.08.2016р. між ОСОБА_1 та ТДВ СК «Кредо» укладено договір ( поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № HAE3NS-167A13CC, у якому застрахованою особою за договором є позивач, а страхова сума складала 50000,00 грн.

Згідно приміток до договору страхування цей договір укладено із застосуванням Майданчика цивільно-правових договорів ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі публічної оферти Страховика та усної заяви Страхувальника. Цей договір страхування ( поліс) підписаний із використанням електронного підпису шляхом введення страхувальником у програмі комплексу Майданчика ОТР - пароля, надісланого на мобільний телефон Страхувальника Провайдером. При відтворенні на папері договору страхування Страховиком може бути використано факсимільне відтворення підпису особи, уповноваженої підписувати такі договори, а також відтворення відбитку печатки технічними друкувальними приладами. Страхувальник ознайомлений з Правилами страхування та умовами страхування. Умови публічної оферти та страхування розміщено на Майданчику цивільно-правових договорів ПАТ КБ «Приватбанк» та на сайті Страховика. Умови страхування є невід`ємною частиною цього Договору страхування.

Пунктом 4.2 договору № HAE3NS-167A13CC визначено, що згідно з умовами договору і правилами страхування, страховик (ТДВ СК «Кредо») зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику ( ОСОБА_1 ) або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору і правил страхування.

Повний перелік ушкоджень та відповідний їм розмір суми виплати зазначено в Таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам» в Додатку № 1 до Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ.

На виконання зазначених умов договору позивачем протягом серпня 2016 - вересня 2019 року на рахунок відповідача сплачувались страхові платежі. Зазначене не заперечувалось відповідачем по справі.

19.09.2019р. під час дії договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № HAE3NS-167A13CC від 10.08.2016р. ОСОБА_1 зазнав ушкодження здоров`я внаслідок протиправних дій третьої особи ОСОБА_2 , що встановлено вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2020 року по справі № 331/5302/19, та відповідно до положень ч.6 ст.82 ЦПК України не потребує доказуванню.

В результаті протиправних дій третіх осіб засудженого ОСОБА_2 позивач отримав тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у вигляді імпресійного багатоуламкового перелому склепіння черепу зліва, крововиливи над та під оболонки головного мозку, осередки забою тканини головного мозку, набряк м`яких тканин в лівій тім`яній ділянці, параорбітальна гематома зліва, що супроводжувалось розвитком коми, що підтверджується випискою з історії хвороби № 13584, випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 7909, висновком експерта № 882, випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 7768.

Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 13.03.2020р. та пенсійного посвідчен-

ня № , ОСОБА_1 встановлено інвалідність 1 групи довічно.

21.09.2019р. представник потерпілого ОСОБА_1 ОСОБА_3 повідомив ТДВ «СК «Кредо» про настання 19.09.2019р. страхового випадку, подав заяву про страхову виплату.

Згодом представник позивача - ОСОБА_3 надав ТДВ «СК «Кредо» довідку КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради від 26.09.2019р. та Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.09.2019р., про внесення запису про порушення кримінального провадження № 0001542 у зв`язку з отриманням ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

Однак відповідачем було прийнято рішення про відмову у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування. Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування було посилання на п. 4.2 Умов страхування до договору страхування (що є не невід`ємною його частиною), згідно з яким не визнаються страховим випадком травматичні ушкодження, функціональні розлади, смерть, що стались у зв`язку з вживанням застрахованою особою алкоголю, наркотичних, токсичних, психотропних речовин, ліків без призначення лікаря, самолікування або лікування особою, яка не має медичної освіти, та які отримані застрахованою особою, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння.

Як встановлено судом з перелічених вище письмових доказів, ушкодження здоров`я, а саме, закрита черепно-мозкова травма у вигляді імпресійного багатоуламкового перелому склепіння черепу зліва, крововиливи над та під оболонки головного мозку, осередки забою тканини головного мозку, набряк м`яких тканин в лівій тім`яній ділянці, параорбітальна гематома зліва, що супроводжувалось розвитком коми, кваліфікується як тяжке тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету, в результаті незаконних дій третьої особи. Зазначене, зокрема, підтверджується інформацією, викладеною у висновку експерта № 882 та вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2020 року по справі № 331/5302/19.

Встановивши вказані обставини, суд відкинув як безпідставні ствердження відповідача як страховика, що ушкодження здоров`я, отримане позивачем, не належить до страхового випадку через його перебування під час їх отримання у стані алкогольного сп`яніння. Суд вважав, що у даному випадку мова йде про наслідки умисних протиправних дій третьої особи ОСОБА_2 , який в ході раптового і зухвалого нападу дерев`яною битою завдав важкої черепно-мозкової травми позивачу, тобто вчинив проти останнього злочини, передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України. А тому отримання позивачем тяжких тілесних ушкоджень від неправомірних дій ОСОБА_2 , за які останнього було засуджено до позбавлення волі, суд визнав страховим випадком, вказуючи, що отримання травм позивачем не знаходиться у причиннонаслідковому зв`язку із вживанням алкоголю.

Але, попри це, суд вважав, що Особливі умови добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ, затверджені розпорядженням Дирекції відповідача від 31.05.2017р. № 87Ю, на підставі пункту 13.1.1 яких позивач просив стягнути 90 % страхової суми за встановлення йому інвалідності І групи внаслідок отриманих тілесних ушкоджень за вище встановленими обставинами, такими, що не є складовими договору страхування, укладеного між сторонами у справі. Тому вважав неможливим стягнення на їх підставі страхового відшкодування у розмірі 45 000 грн.

Між тим, суд визначив, що страхові виплати за отримані позивачем травми та ушкодження здоров`я передбачені пунктом 6.1.2 договору страхування та є зафіксованими у Додатку № 1 до Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ Правил страхування, у якому надано розмір страхової виплати у відсотковому розмірі від страхової суми із зазначенням попорцій, що наведено у Таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам».

На їх підставі судом і було визначено страхове відшкодування позивачу з урахуванням всіх його тілесних ушкоджень: за перелам кісток склепіння черепа згідно ст. 1 пункту «б» розділу «Черепно-мозкова травма, нервова система» - 15 % від страхової суми; за забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив при стаціонарному строку лікування не менше 14 днів згідно ст. 3 пункту «в» розділу «Черепно-мозкова травма, нервова система» - 10 % від страхової суми; за проведення оперативного втручання на кістках черепу, головному мозку і у його оболонку згідно з пунктом 1 приміток ст. 3 Таблиці № 1 10 % від страхової суми одноразово; за травматичний шок, що розвинувся у зв`язку із травмою, згідно зі статтею 108 Таблиці № 1 5 % від страхової суми. Таким чином, розмір страхового відшкодування становить: 50 000 х 15 х 10 х 10 х 5 = 20 000 грн., та саме цю суму судом визначено до стягнення з відповідача на користь позивача.

Доводи представника відповідача про те, що ушкодження здоров`я позивача сталися внаслідок його перебування у стані алкогольного сп`яніння суд визнав безпідставними. Суд вказував, що у даному випадку мова йде про наслідки умисних протиправних дій третьої особи ОСОБА_2 , який в ході раптового і зухвалого нападу дерев`яною битою завдав важкої черепно-мозкової травми позивачу, тобто вчинив проти останнього злочин, передбачений ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

Суд, проаналізувавши вирок від 20.07.2020р., вказував, що саме у ньому встановлено прямий причинний зв`язок між настанням ушкодження здоров`я ОСОБА_1 та протиправними діями засудженої третьої особи, а не від вживання та в зв`язку із вживанням алкоголю позивачем.

Саме ці висновки суду вважає неправильними апелянт, посилаючись на підпункт 5 п. 4.2 Умов страхування до договору страхування № HAE3NS-167A13CC з позивачем, яким передбачено, що отримання травм застрахованою особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, не визнається страховим випадком. Тому вважав, що судом порушені норми матеріального права, що призвело до помилкових висновків про доведеність вимог позивача на суму 20 000 грн. Також рішення оскаржується в частині порушення судом норм процесуального права, що виразилось у виході суду за межі позовних вимог, оскільки позивач вимог про стягнення страхових сум на підставі Додатку № 1 до Особливих умов добровільного страхування не заявляв, заявивши лише про страхове відшкодування відповідно до п. 13.1.1 пп «б» Особливих умов.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія дійшла наступного.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France») зазначив, що право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (заява № 23805/94, § 36). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Мултіплекс проти Хорватії» («Multiplex v. Croatia»), заява № 58112/00, § 45; «Кутіч проти Хорватії» («Kutic v. Croatia»), заява № 48778/99, § 25).

Відповідно до вимог статі 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами ч. 2 статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України, суд вирішує, серед іншого, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд розглядає справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до ЦПК України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, про захист яких вона просить.

Але при цьому, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову

Відповідно, право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі № 819/1420/15).

В такому разі належними є способи захисту, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який забезпечує виконання її приписів. Визначення ефективного судового захисту пов`язане з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

Встановлено, що позивач пред`явив позов як застрахована особа до страховика з приводу отримання страхового відшкодування, пов`язуючи його із настанням страхового випадку у вигляді спричинення тілесних ушкоджень третьою особою. Тобто предметом позову є отримання страхової виплати на підставі укладеного договору страхування, у якій йому було відмовлено страховиком, а підставами для цього - ушкодження здоров`я третьою особою (нещасний випадок).

Крім того, позивач посилався не лише на п. 13.1.1 Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ, але й на п. 6.1.2 договору, яким передбачено виплата страхового відшкодування у випадку ушкодження нервової системи та черепно-мозкової травми у розмірі від 3 % до 100 % від страхової суми.

Вирішуючи позов, суд не змінив ані предмет, ані його підстави, а лише, встановивши характер спірних правовідносин, визначив, що позивач на підставі укладеного між сторонами у справі договору страхування має право на страхову виплату на підставі іншого нормативного акту, ніж той, на який він посилався у позовній заяві. Тобто лише визначив правильну норму, якою слід керуватись у спірних правовідносинах для розрахунку розміру страхового відшкодування.

При цьому, те, що позивач пов`язував страхову виплату з встановленою йому інвалідністю, а суд визначив її за кожним отриманим ушкодженням, як це передбачено Додатком № 1 до Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ, не є виходом за межі позовних вимог, оскільки інвалідність саме і встановлена позивачу у зв`язку з цими ушкодженнями. Та стягнення страхової виплати за ушкодження здоров`я, зокрема, вказувалось у позовній заяві шляхом посилання на п. 6.1.2 договору страхування.

Тобто в даному випадку судом лише застосовано інший спеціальний акт, який унормовує види ушкоджень здоров`я та відповідний їм відсоток від страхової суми, який належить до виплати застрахованій особі як потерпілій від нещасного випадку, що колегія вважає в цьому випадку ефективним способом захисту порушених прав позивача.

В частині доводів скарги про перебування позивача у стані середньої тяжкості алкогольного сп`яніння під час отримання тілесних ушкоджень, що виключає віднесення такого випадку до страхового, колегія наголошує на наступному.

Згідно ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом.

Пунктом 6.2 договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків № HAE3NS-167A13CC визначено, що нещасним випадком за цим договором слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежно від волі застрахованої особи подію, що фактично відбулась і внаслідок якої настав розлад здоров`я (травматичне пошкодження, опіки, відмороження, випадкове гостре отруєння, ботулізм, захворювання кліщовим енцефалітом, поліомієлітом, сказ, правець) застрахованої особи або її смерть. Нещасним випадком є також наступні події, які призвели до розладу здоров`я або смерті застрахованої особи: утоплення, поразка блискавкою або електричним струмом,укус тварин або отруйних комах, змій, проникнення стороннього тіла, протиправні дії третіх осіб ( а.с. 6).

Зміст цього договору не міститься будь-яких позицій щодо алкогольного сп`яніння застрахованої особи.

Такі положення містяться в Публічному договір-оферті ТОВ «СК «Кредо» щодо добровільного страхування від нещасних випадків, який унормовує відносини страховика із застрахованими особами. Згідно з п. 4.2 Умов страхування до Договору страхування (що є не невід`ємною його частиною), не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження та функціональні розлади, стійка втрата застрахованою особою працездатності, смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, які відбулись: п. 5 внаслідок навмисного заподіяння застрахованою особою собі тілесних ушкоджень, незалежно від її психічного стану, а також травм, отриманих застрахованою особою, що знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, під впливом психоактивних речовин.

Колегія вважає, що в даному випадку йдеться мова про те, що травми мають бути отримані застрахованою особою саме через свої дії, які викликані станом алкогольного сп`яніння, як то падіння, отруєння, втручання у бійку тощо.

Між тим, у цій справі таких обставин не встановлено, що позивач саме через такий свій стан отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Так, вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2020р. встановлено, що допитані свідки, які були очевидцями подій, зокрема, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зазначили, що обвинувачений ОСОБА_2 поводив себе у приміщенні магазину зухвало, голосно розмовляв, робив зауваження продавцям, висловлював образи щодо усіх працівників мережі «АТБ», виявляючи агресію та нетерпимість до загальних правил поведінки у громадському місці, використав нікчемний привід для провокування конфлікту з продавцем. Саме така поведінка ОСОБА_2 спонукала потерпілого ОСОБА_1 вжити заходи щодо припинення порушення ним громадського порядку (не дозволити підійти до продавця та продовжити ображати її), які повністю відповідають тій обстановці, що склалась, та не містять у собі ознак жодного кримінального або адміністративного правопорушення. Таким чином, саме активна громадянська позиція потерпілого ОСОБА_1 щодо намагання припинення хуліганських дій ОСОБА_2 призвела до того, що останній завдав ушкодження ОСОБА_1 за допомогою дерев`яної бити, яку він приніс з собою.

Відповідно до п. 4.1.1 Публічного договір-оферти ТОВ «СК «Кредо» щодо добровільного страхування від нещасних випадків зазначено, що причиною відмови страховика у здійсненні страхової виплати не можуть бути дії застрахованої особи, пов`язані з виконанням нею громадянського обов`язку або захисту життя, здоров`я, честі і гідності.

Проте, саме вчиняючи такі дії із виконання громадянського обов`язку, ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження від злочинних дій третьої особи ОСОБА_2 , який наразі посягав на порушення громадського порядку та якого за це і за спричинення тілесних ушкоджень позивачу засуджено до позбавлення волі.

Доводи апелянта про те, що сам факт знаходження в алкогольному сп`янінні застрахованої особи виключає настання страхового випадку у разі ушкодження її здоров`я колегія вважає безпідставним, оскільки в даному випадку травми були отримані не нею самою через такий свій стан, а від протиправних дій третьої особи під час виконання громадянського обов`язку з припинення протиправної поведінки цієї особи.

Таким чином, оскільки судом з достовірністю встановлено, що ушкодження здоров`я ОСОБА_1 сталось через протиправні дії іншої особи за викладених вище обставин, апеляційний суд вважає правильними висновки суду, яким відмову у виплаті страхового відшкодування визнано незаконною.

Установивши, що отримання тяжких тілесних ушкоджень застрахованої особи ОСОБА_1 сталося не в результаті вжиття ним алкогольних напоїв, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана подія є страховим випадком, а також правильно обрахував розмір страхового відшкодування та стягнув його з відповідача.

За вказаних обставин, колегія визнає апеляційну ск5аргу необґрунтованою, тому у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 29 березня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.