Ухвала

22 березня 2021 року

м. Київ

справа № 524/7671/16-ц

провадження № 61-702ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12 вересня 2017 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2020 року (згідно з штемпелем на поштовому конверті) ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12 вересня 2017 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, скаржнику надано строк (десять днів з моменту отримання ухвали) для усунення недоліків.

26 лютого 2021 року (згідно штемпеля на поштовому конверті) ОСОБА_1 надіслала квитанцію про сплату судового збору, відповідно до вимог ухвали і уточнену касаційну скаргу, разом з доданими до неї документами згідно кількості учасників справи, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення процесуального права, вказує підставами касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок».

Таке обґрунтування підстав касаційного оскарження не можна визнати належним, оскільки згідно із статтею 263 ЦПК України, висновки на які посилається скаржник не є висновками Верховного Суду у розумінні цієї статті щодо застосування норми права у подібних правовідносинах і не підлягають врахуванню та зазначенню в касаційній скарзі, як підстави касаційного оскарження.

ОСОБА_1 посилається на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року без зазначення унікального номера справи, що також свідчить про невиконання вимог закону щодо зазначення підстав касаційного оскарження. Тому особі, яка подала касаційну скаргу необхідно уточнити підстави касаційного оскарження.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Без виконання вимоги щодо зазначення у касаційній скарзі обов`язкових підстав касаційного оскарження судового рішення неможливо визначити підстави відкриття касаційного провадження та межі, в яких має здійснюватися касаційний перегляд оскаржених судових рішень.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи те, що недоліки касаційної скарги не усунуто, відсутнє належне обґрунтування підстав касаційного оскарження, суд дійшов висновку про наявність підстав продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 127, 260 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліку касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Русинчук