Справа № 559/2358/20
Провадження № 2/559/388/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Протас Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6731045 від 14.03.2005. В будинку зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте за місцем реєстрації не проживають більше 5 років, їхні речі в будинку відсутні. У добровільному порядку знятись з реєстрації відповідачі не бажають. Оскільки це порушує її право на вільне розпорядження та користування будинком, просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (виклику) сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники.

Позивачка ОСОБА_1 , згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначила, що у будинку по АДРЕСА_1 проживали їхні батьки - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Не відповідає дійсності твердження позивачки, що вона не проживає в будинку впродовж 5 років, а сестра ОСОБА_2 впродовж 10 років. В цьому будинку вони разом з сестрою народились та постійно проживали впродовж тривалого проміжку часу. Їх батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже, до цього часу вони приїжджали до батьків та проживали у вказаному будинку. Наголошує на тому факті, що вказаний житловий будинок є єдиним її житлом, іншого житла, яке б вона мала на праві користування чи праві власності, не має. Також не відповідає дійсності той факт, що у вказаному житловому будинку відсутні їхні речі, оскільки в цьому будинку проживали батьки, а тому речі, що знаходяться в ньому є їхніми речами, які успадковані ними. Вважає, що позивачем не доведено та не надано доказів втрати ними інтересу до житлового будинку, в якому народилась та виросла та в якому усе своє життя проживали її батьки та який вона вважає своїм житлом, оскільки іншого житла не має. Просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

За таких умов, суд вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Це підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 14.03.2005 року, а також свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори 11 серпня 2003 року та зареєстрованим в реєстрі за №1373 (а.с. 11, 12).

Як свідчить довідка №764 від 06.11.2020, видана Озерянською сільською радою Дубенського району Рівненської області, житловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 . В цьому будинку зареєстровані, але не проживають: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 8).

Згідно актів про не проживання від 30.03.2020, 09.04.2020, 14.04.2020, складених комісією виконавчого комітету Озерянської сільської ради Дубенського району, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає протягом 10 років, а ОСОБА_3 за тією ж адресою не проживає протягом 5 років (а.с. 13-18).

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

У статті 317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Непорушність права власності задекларована також статтею 321 Цивільного кодексу України.

Суд враховує, що ОСОБА_1 є власником жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи зареєстрованими у будинку, що належить позивачу, у ньому не проживають понад строк, встановлений законодавством, не є членами сім`ї позивача, а тому є такими, що втратили право користування житлом. Так як будь-яких письмових домовленостей між сторонами стосовно користування житловим будинком за вказаною адресою не існує, вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки порушуються права позивача як власника будинку.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,такими, що втратили право на користування жилим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець