Справа № 265/3751/20
Провадження № 2/265/197/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 березня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Копилової Л. В.,

за участю секретаря - Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 06 серпня 1988 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 , який 10 січня 2013 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області розірвано. 14 травня 2009 року в період їх шлюбу з відповідачкою ним було укладено з ВАТ «ММК ім.Ілліча» договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . На момент придбання квартири грошей у нього не було, тому в зв`язку з цим, одночасно з укладенням договору купівлі - продажу квартири 14 травня 2009 року він уклав договір іпотеки з ВАТ «ММК ім.Ілліча», взявши на себе кредитні зобов`язання по виплаті вартості придбаної квартири. Протягом усього часу оплата кредиту здійснювалася та здійснюється до теперішнього часу шляхом утримання грошей із його заробітної плати. За період шлюбу з відповідачкою з травня 2009 року по січень 2013 року загальна сума виплачених грошей склала 35 069,40 гривень. З січня 2013 року, після розірвання шлюбу і по теперішній час він самостійно виконує кредитні зобов`язання, заборгованості не має. Відповідачка не допомагала йому сплачувати кредит, ніколи не сплачувала комунальних послуг, пов`язаних з утриманням квартири, хоча до теперішнього часу залишається зареєстрованою в даній квартирі. В грудні 2012 року ще до розірвання шлюбу відповідачка добровільно виїхала з квартири і більше семи років в ній не проживає та не користується нею. На даний час він має намір продати квартиру, однак отримав відмову нотаріуса. Однак, відповідачка не надає йому згоди на продаж квартири.

Просить усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном квартирою АДРЕСА_2 , шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування часткою в спільній сумісній власності на майно, набуте за час шлюбу, а саме часткою квартири АДРЕСА_2 , дозволивши йому укласти договір купівлі - продажу спірної квартири без письмової згоди відповідачки.

Позивач на розгляд справи до суду не з`явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка на розгляд справи не з`явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 06 серпня 1988 року по 10 січня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області розірвано.

14 травня 2009 року позивачем ОСОБА_1 було укладено з ВАТ «ММК ім.Ілліча» договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, 14 травня 2009 року одночасно з укладенням договору купівлі - продажу квартири 14 травня 2009 року між ОСОБА_1 та ВАТ «ММК ім.Ілліча» було укладено договір іпотеки, за яким з метою забезпечення виконання зобов`язання за основним договором іпотекодавець передає в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 99,1 кв.м. (жилою 62,3 кв.м.).

Згідно п.1.2 вказаного договору за змістом основного зобов`язання за договором купівлі-продажу, що забезпечено іпотекою ОСОБА_1 зобов`язаний в строк до листопада місяця 2023 року сплатити ціну квартири у розмірі 280 554,71 грн. шляхом здійснення ВАТ «ММК ім.Ілліча» утриманнь із заробітної плати позивача та/або внесення платежів готівкою у розмірі 1558,64 грн. до 25 числа щомісяця.

Протягом 2017 - 2019 років ОСОБА_1 здійснював оплату житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки, виданої ОСББ «Іллічівець - 23» відповідачка ОСОБА_2 не проживає квартирі АДРЕСА_1 з моменту розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями ОСББ «Іллічівець -23».

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд враховує, що придбане за рахунок кредиту, зобов`язання за яким на даний час є невиконаним, житлове приміщення (квартира) не є власністю позичальника, а тому не є спільним сумісним майном подружжя, а відповідачка ОСОБА_2 не є співвласником такої квартири.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , будучи відсутньою в ній без поважних на те причин понад один рік, тим самим створюючи перешкоди позивачеві ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні нею, суд приходить до висновку про визнання відповідачки такою, що втратила право користування нею.

За наведених вище обставин підстав для задоволення вимог про надання дозволу позивачеві на укладення договору купівлі - продажу спірної квартири без письмової згоди відповідачки, немає.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном квартирою АДРЕСА_2 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування часткою в спільній сумісній власності на майно, набуте за час шлюбу, а саме часткою квартири АДРЕСА_2 .

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 23 березня 2021 року.

Суддя ____________________ Копилова Л.В.