03.03.2021 Справа № 756/5229/19
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________
Унікальний №756/5229/19
Провадження №2/756/932/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря П`яла Ю.Б.,

представника відповідача адвоката Єрмоленко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу, в якому зазначив, що 03.12.2015 по вул. Е.Потье у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , транспортного засобу «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.01.2016 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, 130 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім».

На підставі складеного звіту, з урахуванням досягнутої шляхом переговорів домовленості, ПрАТ «Київський страховий дім» виплатив ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 47000 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Згідно ремонтної калькуляції ПрАТ «Київський страховий дім» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_3 , склала 6246,89 грн., які страхова компанія виплатила ОСОБА_2

09.08.2018 між ПрАТ «Київський страховий дім» та ТОВ «ФК «Груп Фактор» укладено договір про відступлення права вимоги, за яким страхова відступила право вимоги позивачу на отримання відшкодування шкоди з відповідача в порядку регресу.

Посилаючись на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача 53246,89 грн. страхового відшкодування та суму сплаченого судового збору.

Крім того, позивач вказує, що внаслідок невідшкодування шкоди відповідачем у добровільному порядку, про що просив позивач у відповідному повідомленні направленому відповідачу, ним нараховано на суму заборгованості 3% річних в розмірі 652 грн., пеню в розмірі 7825,10 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1996,48 грн., які позивач також просить стягнути з відповідача.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем під час звернення до суду з позовом пропущено строк позовної давності, оскільки у відносинах, що склалися між сторонами, відбулася заміна кредитора, а отже відшкодування шкоди повинно відбуватися в порядку суброгації, за умовами якої перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, тобто з 03.12.2015. Разом з тим відзиву на позов не надав.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справ (головуючий суддя Васалатій К.А.).

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.06.2019 з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Груп Фактор» стягнуто 53 246,89 грн. страхового відшкодування, 3% річних від простроченої суми в розмірі 652 грн., 7 825,10 грн. пені, 1 996,48 грн. інфляційних втрат та 1921 грн. судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 02.12.2019 скаргу представника відповідача повернуто без розгляду.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2020 (головуючий суддя Диба О.В.) заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.06.2019 скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Судом встановлено, що 03.12.2015 по вул. Е.Потье у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , транспортного засобу «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.01.2016 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, а саме: в тому, що вона керуючи автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 не впоралась з керуванням, в результаті чого виїхала на зустрічну смугу руху та здійснила зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_3 , при цьому вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння, але відмовилась у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим її притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с. 12).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як убачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до полісу №АЕ/4854326 (а.с. 9), що також підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.10).

04.12.2015 власники пошкоджених транспортних засобів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявами про подію, що може бути визнана страховою, та в подальшому про виплату страхового відшкодування (а.с.13,32,28,36).

Згідно звіту №0013-С про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, складеного ФОП ОСОБА_4 від 13.01.2016, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_3 складає 114 275,79 (а.с. 17-27).

Згідно ремонтної калькуляції №712-4176-s від 08.04.2016 (а.с.34-35) вартість ремонту автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 складає 6 246,89 грн.

Як встановлено судом, на підставі наказу №712-4176/1/1 від 07.04.2016 та страхового акту №712-4176/1 від 07.04.2016 ПрАТ «Київський страховий дім» з урахуванням домовленостей з ОСОБА_3 виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 47 000 грн. на рахунок СПД ФО ОСОБА_5 за ремонт автомобіля, що підтверджується платіжним дорученням №11563 від 11.04.2016 (а.с. 29-31).

На підставі наказу №712-4176/2/1 від 29.04.2016 та страхового акту №712-4176/2 від 29.04.2016 ПрАТ «Київський страховий дім» виплатило ОСОБА_2 на вказані ним реквізити суму страхового відшкодування у розмірі 6246,89 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12066 від 06.05.2016 (а.с.37-39).

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до підпункту «а» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

09.08.2018 між ПрАТ «Київський страховий дім» та ТОВ «ФК «Груп Фактор» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, за яким страхова компанія відступила право вимоги позивачу щодо відшкодування шкоди завданої відповідачем на суму 53 246,89 грн., про що було повідомлено відповідача у письмовій формі (а.с.40-44). Проте відповідачем грошові кошти позивачу по теперішній час не відшкодовані, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача вказаної суми.

Відповідно до ч.6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Як вже було встановлено вище, ПрАТ «Київський страховий дім» здійснило виплату страхового відшкодування 11.04.2016 та 06.05.2016.

Посилання сторони відповідача на те, що страховий випадок стався 03.12.2015, а позивач звернувся до суду з позовом лише 03.04.2019, у зв`язку з чим було пропущено строк позовної давності враховуючи особливості суброгаційних відносин між сторонами, не узгоджується з нормами чинного законодавства та матеріалами справи, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, не є суброгацією, а є регресом в розумінні ст.1191 ЦК України, оскільки підставою для виплати страхового відшкодування є вказаний вище поліс та Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На думку суду представник відповідача невірно трактує поняття «заміна кредитора в зобов`язанні», передбачене ст.512 ЦК України та «суброгація», тому вказані посилання представника відповідача до уваги судом не беруться..

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Так, позивач посилаючись на ст. 625 ЦК України вказує, що за період з 05.11.2018 по 03.04.2019 відповідачу нараховано 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 652 грн., інфляційне збільшення суми боргу - 1996,48 грн., а також нарахована пеня в розмірі 7825,10 грн.

Сума 3% річних від простроченої суми боргу обчислюється наступними розрахунками:

53 246,89 грн. х 3/100 х 149 (днів за вказаний період)/365 = 652 грн.

Інфляційні втрати за вказаний період розраховуються наступним чином:

сукупний індекс інфляції за період з 05.11.2018 по 03.04.2019 складає:

101,4% х 100,8% х 101% х 100,5% х 100,9% = 1,047%;

1,047% х 53246,89 грн. = 55749,49 грн., 55749,49 - 53246,89 = 2502,60 грн.

На підставі викладеного інфляційне збільшення суми боргу підлягає стягненню з відповідача в межах заявлених позовних вимог в розмірі 1996,48 грн.

З урахуванням наведеного позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми боргу та інфляційних збитків підлягають задоволенню у відповідності до наявних у матеріалах справи розрахунків.

Разом з тим, вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 7825,10 грн. задоволенню не підлягають виходячи з того, що в обґрунтування своїх позовних вимог в цій частині позивач посилався виключно на положення ст. 625 ЦК України, в той час як нормами цієї статті визначено обов`язок боржника у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити тільки суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, а суд при ухваленні рішення у відповідності до положень ч. ст.264 ЦПК України не може виходити за межі позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 1- 5, оф. 505, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 1- 5, оф. 505, ) 53 246, 89 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, 352 грн. - 3 % річних, 1 996, 48 грн. - інфляційних втрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 1- 5, оф. 505, ) судовий збір у розмірі 1921 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 03.03.2021

Суддя: О.В. Диба