МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2-о/521/48/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Ткач А.О., за участю:

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Чорнуцького В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, заінтересована особа: Чигиринська міська рада Черкаської області,

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною заявою, заінтересована особа: Чигиринська міська рада Черкаської області, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 червня 2009 року. Зазначала, що вона після смерті матері є спадкоємицею першої черги за законом, інших спадкоємців, в тому числі, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає.

Стверджувала, що спадщину після смерті ОСОБА_2 вона прийняла, оскільки на день відкриття спадщини постійно проживала з померлою в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12 травня 2010 року.

Вказувала, що після смерті матері у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала, що таке звернення обмежено у часі. Крім того, вважає, що спадщину вона прийняла, оскільки постійно проживала з померлою у своїй квартирі.

Зазначала, що 21 жовтня 2020 року при зверненні до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі із заявою про прийняття спадщини, їй було рекомендовано подати вказану заяву поштою. В той же день вона відправила заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, яка була отримана державним нотаріусом 22 жовтня 2020 року за місцем відкриття спадщини.

За наслідками розгляду її заяви, державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду з заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини або встановлення факту спільного проживання.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд встановити факт її постійного проживання з ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини внаслідок смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року по справі було відкрито провадження та призначено судове засідання (а.с. 18).

Ухвалою суду від 07 грудня 2020 року по справі за заявою заявника були викликані для допиту свідки (а.с. 22-24).

Заявниця та її представник, діючий за ордером від 06 листопада 2020 року, в судовому засіданні підтримали заяву про встановлення факту постійного проживання з померлою та просили суд її задовольнити (а.с. 4).

Представник заінтересованої особи - Чигиринської міської ради Черкаської області, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засіданні повідомлявся належним чином, надав заяву про те, що Чигиринська міська рада проти встановлення факту спільного проживання не заперечує та просить розглянути справу без участі їх представника (а.с. 36).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи та показання свідків, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання з померлою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою восьмою Сімейного кодексу України.

Встановлено, що батьками ОСОБА_1 були ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8).

30 серпня 1987 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що 18 жовтня 1990 році шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 був розірваний (а.с. 8).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала померлому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 08 вересня 2008 року.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 була його рідна донька ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 травня 2010 року на квартиру АДРЕСА_2 з урахуванням Ѕ частки спадкового майна, від якого відмовилась дружина спадкодавця ОСОБА_2 (а.с. 12).

17 червня 2020 року право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 червня 2009 року (а.с. 14).

Встановлено, що ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується штампом у паспорті громадянина України на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 7 звор.).

Відповідно до довідки ЖБК «Київський-1» ОСОБА_1 з вересня 2019 року постійно проживала з матір`ю ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 травня 2010 року (а.с. 10).

Встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, звернулась до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона пропустила строк на прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду (а.с. 16).

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Здійснення права на спадкування визначено главою 87 ЦК.

Так за змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З роз`яснень листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (п. 21 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на час проживання з ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 в зареєстрованому шлюбі не перебувала.

Відповідно до висновку Верховного суду, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі №336/3968/16-ц, факт постійного проживання разом із спадкодавцем може підтверджуватися відміткою у паспорті спадкоємця про місце реєстрації особи, що в силу положень статті 1268 ЦК України дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу її відкриття.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , допитаних в судовому засіданні під присягою, які пояснили суду, що заявницю знають давно, вона постійно проживала разом з матір`ю ОСОБА_2 , доглядала за останньою, оскільки та хворіла (а.с. 40-41, 64-65).

Таким чином, суд вважає встановленим факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали постійно однією сім`єю та разом вели спільне господарство, ОСОБА_1 доглядала за матір`ю, займалася побутовими справами сім`ї та надавала їй іншу допомогу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю на час відкриття спадщини після смерті останньої.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовий збір по справі складає 420,40 грн., які повністю сплачено ОСОБА_1 при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1258, 1262, 1264, 1268, 1269, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 315-319, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, заінтересована особа: Чигиринська міська рада Черкаської області - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з її матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини внаслідок смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12 травня 2010 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 березня 2021 року.

Суддя: О.М. Сегеда