Провадження № 2/337/46/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Журби Н.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Алішевської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2017 по 2019 рік з відповідачем ОСОБА_3 , від якого мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу у 2019 році, батько дитини не приймає участі у вихованні своєї дитини, не цікавиться її життям, має заборгованість із сплати аліментів. Таким чином ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку із чим просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти судові витрати на відповідача.

28.04.2020 року суддя відкрив загальне провадження по справі.

26.05.2020 року відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позову. Вказав, що він регулярно сплачує аліменти на утримання дитини. В 2019 році він двічі приїжджав до смт. Кирилівка, де проживає ОСОБА_1 разом з дочкою, проте йому двері ніхто не відчинив, дитину він не побачив. Позивач не бажає із ним спілкуватись по телефону, заблокувала всі можливі засоби зв`язку. Дворічна дитина не в змозі самостійно спілкуватись із ним засобами телефонного зв`язку. Він бажає брати участь у вихованні дитини.

27.05.2020 року суд закрив підготовче провадження по справі, викликав в судове засідання свідків.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Нємна Т.І. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивач пояснила, що з 2018 року вона припинила проживати разом з відповідачем та у вересні 2018 року переїхала проживати в смт. Кирилівка, Якимівського району, Запорізької області. ОСОБА_3 не цікавиться життям дитини, не телефонує їй. Вона дійсно блокувала телефонний номер ОСОБА_3 , оскільки він їй телефонував та нецензурно не неї лаявся. Заперечила, що батько дитини приїжджав до смт. Якимівки побачити дочку.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Мальцева О.О. проти позову заперечили. Відповідач суду пояснив, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , від якого народилась донька ОСОБА_5 . ОСОБА_7 прожила один рік у смт. Якимівка, після чого він виїхав на заробітки. Коли він повернувся, його не пустили додому, він повернувся проживати в м. Запоріжжя. В 2019 році він двічі приїжджав до смт. Якимівка побачити дитину, але двері йому не відчинили. Він телефонував матері дитини, проте вона на телефонні дзвінки не відповідає, заблокувала його. Він направляв ОСОБА_1 гроші, коли дізнався, що дитина захворіла.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району Алішевська В.В. просила суд відмовити в задоволенні позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється він виконання своїх батьківських обов`язків.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі до розірвання його судом 20.09.2019 року.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом із матір`ю в смт. Кирилівка, Якимівського району, Запорізької області.

Батько дитини ОСОБА_3 сплачує аліменти на підставі рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 30.08.2019 року в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини.

Станом на 01.12.2020 року ОСОБА_3 має заборгованість за аліментами в розмірі 21424,18 грн.

Заступник голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району затвердив висновок, відповідно якого вважає недоцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_6 , 2017 року народження.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона проживає в смт. Кирилівка, Якимівського району, Запорізької області. Вона є сусідкою ОСОБА_1 . Їй відомо, що ОСОБА_1 приїхала проживати в смт. Кирилівка в 2018 році разом з дочкою, без чоловіка ОСОБА_3 . Жодного разу відповідача з 2018 року вона не бачила.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Одним з доводів позивача та її представника є те, що ОСОБА_3 не в повній мірі забезпечує свою доньку матеріально, має заборгованість по аліментам. Судом досліджені розрахунки заборгованості по аліментам, з яких видно, що заборгованість обчислена, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. При наданні боржником довідки з місця роботи розмір заборгованості буде перерахований.

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_3 працевлаштований, працює в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги», отримує заробітну плату, з якої сплачені аліменти з лютого 2020 по квітень 2020 року включно.

Таким чином, довідка про наявність заборгованості у відповідача не є переконливим доказом того, що він ухиляється від утримання своєї дитини, оскільки державний виконавець не врахував, що ОСОБА_3 працевлаштований, з його заробітної плати утримуються аліменти.

Суду не надано таких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 умисно уникає свого обов`язку утримувати дитину.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в постанові від 16 січня 2019 року по справі № 465/3694/14-ц, в якій вказав, що посилання суду на існування заборгованості за аліментами повною мірою не може свідчити про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків.

З пояснень, наданих сторонами по справі, судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами існують певні конфліктні відносини з приводу сплати аліментів та надання відповідачем дозволу на виїзд дитини за кордон. Позивач ОСОБА_1 підтвердила, що заблокувала телефонний номер ОСОБА_3 . Той факт, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, пояснюється тим, що дитина разом з матір`ю проживають в іншій місцевості, що безумовно створює перешкоди відповідачу бачитись із своєю дочкою.

Таким чином, поведінка відповідача, який хоча і має заборгованість, але сплачує аліменти на утримання дитини, заперечує проти позбавлення його батьківських прав, намагається спілкуватись з донькою, двічі приїжджав до позивача з метою побачити свою дитину, не свідчить про те, що він умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Свідомого нехтування ОСОБА_3 своїми батьківськими обов`язками судом не встановлено.

Таким чином, позивачем не доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, тому суд, беручи до уваги висновок голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_6 , залишає без задоволення позов ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав .

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 24.03.2021 року.

Суддя: А.М. Котляр