Справа № 397/251/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2021 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Івченка П.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпеченя позову до подачі позову до суду про поділ спільного майна подружжя,

У С Т А Н О В И В:

29.03.2021 ОСОБА_1 до подачі позову до суду звернувся до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок по АДРЕСА_1 з належними до будинку надвірними будівлями у відповідності до технічного паспорта та земельну ділянку з кадастровим номером :50:027:0013 по АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером :50:027:0013 з належними до будинку надвірними будівлями у відповідності до технічного паспорта по АДРЕСА_1 .

В обгрунтування заяви, заявник зазначив, що він має намір звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без шлюбу та розподіл майна, що є сумісною власністю, так, як з відповідачем проживали у цивільному шлюбі з 2015 по 05 березня 2021 року.

Їхнім спільним нажитим майном є житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який за договором купівлі-продажу оформлений на відповідача, а також земельна ділянка площею 0,0592 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Оскільки, житловий будинок разом із земельною ділянкою, який оформлений на відповідача та є їхньою сумісною власністю, без його згоди може бути відчужено на користь іншій особі, тому існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач в будь-який момент може здійснити відчуження спірного житлового будинку будинку та земельну ділянку на користь інших осіб, що може значно ускладнити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач на сьогоднішній день вже здійснює погрози стосовно відчуження майна, якщо він віддасть їй оригінал договору купівлі продажу.

Суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника у сукупності щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналогічна висновок зроблений колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 року по справі № 761/39201/18 (провадження № 61 9850св19).

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що вона подана до подання позовної заяви до суду.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 має намір звернутись до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та розподіл майна, що є спільною сумісною власністю, оскільки з ОСОБА_2 він проживав у цивільному шлюбі з 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, будинок та земельна ділянка оформлені на ОСОБА_2 , тобто саме вона являється власником вказаного майна. Окрім цього, у своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 на сьогоднішній день вже здійснює погрози стосовно відчуження майна, якщо він не віддасть їй оригінал договору купівлі продажу. Тобто, з наведеного необхідно зробити висновок, що оригінал договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки знаходиться в заявника.

Зі змісту клопотання про забезпечення позову ОСОБА_1 не вбачається, що існують об`єктивні припущення щодо обставин, які несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та не вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Доказів того, що ОСОБА_2 має намір здійснити відчуження вищевказаного майна, або чинити перешкоди у виконанні рішення суду матеріали клопотання не містять. При цьому, суд звертає увагу, що відсутність правовстановлюючих документів на майно (договір купівлі-продажу) у власника такого майна, унеможливлює відчуження такого майна.

Окрім цього, зазначаючи у заяві про забезпечення позову про ймовірність продажу та відчуження ОСОБА_2 належного їй майна задля уникнення виконання можливого рішення суду, ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу на підтвердження реального існування цього ризику (наприклад, оголошення чи рекламні відомості з інтернет-сайтів щодо продажу майна, тощо).

Таким чином, суд уважає, що ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову не надано беззаперечних та переконливих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду або обґрунтоване припущення такої загрози.

Слід відмітити, що у цивільному судочинстві відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Однак, об`єктивних обставин, що несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, заявником не наведено.

Виходячи з того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, підстав уважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, судом не вбачається.

Керуючись ст. 49 151, 153, 260, 261, 352 355 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду про поділ спільного майна подружжя, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду або через Олександрівський районний суд Кіровоградської області (відповідно до пункту 15.5 Розділу ХШ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України) протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: /підпис/ П.О.Івченко

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_____________20___ року набрало законної сили.

Оригінал судового рішення знаходиться у матеріалах справи №397/251/21.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ________________П.О.Івченко

Копію засвідчено «___»_____________20___ року.