Справа №: 398/3935/20
провадження №: 2/398/531/21
РІШЕННЯ

Іменем України

"19" березня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі судді Орловського В.В. з участю секретаря судового засідання Борозни Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Олександрії цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник адвокат Ільків Микола Миколайович, до Моторного (транспортного) страхового бюро України, представник ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,

встановив:

Представник позивача - адвокат Ільків М.М. звернувся до суду з позовом, з урахуванням збільшення позовних вимог, у якому просить стягнути МТСБУ на користь позивача страхове відшкодування на утримання в розмірі 150228,00 грн., пеню з розрахунку подвійної ставки НБУ у розмірі 4000,00 грн., три відсотки річних у розмірі 1000,00 грн., а також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.10.2019 року невстановлений транспортний засіб, рухаючись на 21 км + 350 м автодороги Знам`янка-Луганськ-Ізварине, яка проходить через вул. Магістральна в смт. Пантаївка м. Олександрія Кіровоградської області, зі сторони м. Знам`янка в напрямку м. Олександрія допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП велосипедист ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні, де помер. 01.09.2020 року на адресу МТСБУ надіслано лист про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого ОСОБА_1 . Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 158030,00 грн., з яких: 7802,00 грн. витрати на поховання та 150228,00 грн. відшкодування на утримання у зв`язку із втратою годувальника. 21.09.2020 року відповідачем надіслано лист про те, що МТСБУ відмовляє у виплаті ОСОБА_1 , у зв`язку із тим, що вважають, що ОСОБА_3 не міг надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1 24.09.2020 року на адресу відповідача направлено заяву, якою долучено документ щодо витрат на поховання та збільшено розмір загальної вимоги на суму 13159 грн. 29.09.2020 року на адресу відповідача направлено заяву, якою долучено довідку ПФУ про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області і отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_3 . Однак відповідачем проведено лише виплату страхового відшкодування витрат на поховання, а у виплаті витрат на утримання у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_1 відмовлено. В обґрунтування відмови відшкодування на утримання страхова компанія посилається на те, що загиблий ОСОБА_3 сам перебував на утриманні у Пенсійного фонду України, а тому не міг утримувати ОСОБА_1 . Враховуючи те, що УПФУ видано довідку ОСОБА_1 про те, що остання отримує пенсію в зв`язку із втратою годувальника, то факт перебування позивача на утриманні померлого ОСОБА_3 є належним чином підтвердженим.

11.02.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій він зазначає, що в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 05.10.2019 року за участю невідомого транспортного засобу має нести відповідальність винна особа в дорожньо-транспортній пригоді. Посилаючись на ЗУ №1961-IV зазначає, що існує чіткий перелік випадків, за яких Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. На виконання вимог Закону №1961-IV потерпілою особою було надано заяву про виплату страхового відшкодування та товарні чеки, що підтверджують витрати потерпілою особи. У відповідь на дану заяву МТСБУ було надано відповідь про відмову у виплаті у зв`язку з тим, що позивач по справі не є утриманцем у розумінні Закону №1961-IV, ЦК України та СК України та не надала передбачених цим законом документів на підтвердження того, що вона перебувала на утриманні потерпілого. Посилаючись на ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1200 ЦК України та ст. 75 СК України зазначає, що позивач мала б право на отримання страхового відшкодування, якщо б отримувала доходи, що не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого закону. Однак, згідно довідки ПФУ позивач, на момент ДТП, отримувала пенсію у розмірі 1564,00 грн., що становить прожитковий мінімум встановлений ЗУ «Про державний бюджет на 2019 рік», а отже не перебувала на утриманні ОСОБА_3 . Враховуючи викладене просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

15.03.2021 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він посилаючись на ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1200 ЦК України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначає, що УПФУ видано довідку ОСОБА_1 про те, що остання отримує пенсію в зв`язку із втратою годувальника, то факт перебування позивача на утриманні у померлого ОСОБА_3 є належним чином підтвердженим. Більш того, виконавчим комітетом Пантаївської селищної ради м. Олександрія Кіровоградської області видано довідку від 28.08.2020 року, про те, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні померлого чоловіка до дня його смерті, довідку про розмір пенсії дружини загиблого ОСОБА_1 , а також довідку про одержання ОСОБА_1 пенсії по страті годувальника у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 . Позивач ОСОБА_1 є непрацездатною у зв`язку з досягненням пенсійного віку, а її пенсія станом на 05.10.2019 року становила мінімальний прожитковий мінімум встановлений особам, що втратили працездатність. З огляду на те, що доходи чоловіка значно перевищували доходи позивача, яка має єдине джерело доходу - пенсію, позивач фактично перебувала на його утриманні до дня смерті останнього. З урахуванням викладеного просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник позивача адвокат Ільків М.М. у судовому засіданні підтримав позовну заяву і просив її задовольнити із зазначених у ній та відповіді на відзив підстав. Він наголосив на тому, що перебування ОСОБА_1 на утриманні підтверджується тим, що їй призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Водночас на питання суду чи надаватиме позивач документи, які підтверджують розмір доходів загиблого за попередній до настання ДТП календарний рік, представник позивача відповідь, що такі документи не збиралися і надаватися суду не будуть, адже достатнім для доведення факту перебування позивача на утриманні є довідка пенсійного фонду про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві. Він наголосив на тому, що позивач на час ДТП отримала пенсію у розмірі прожиткового мінімуму, тому згідно ст.75 СК України не вважається такою, що потребувала матеріальної допомоги чоловіка. Також він додатково пояснив, що призначення позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника могло відбутися на підставі абз. 2 ч.1 ст.36 ЗУ не у зв`язку із тим, що вона перебувала на утриманні загиблого потерпілого, а у зв`язку з тим, що дружина померлого, яка не була на його утриманні, втратила джерело засобів до існування. За таких обставин відсутні підстави для здійснення виплат МТСБУ, адже довідка про отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника не підтверджує, що позивач перебувала на утриманні загиблого потерпілого, а передбачені ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" документи на підтвердження перебування на утриманні позивач не надала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що 01 вересня 2020 року ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 1832/330 від 08.10.2019 року, ОСОБА_3 помер на 21 км + 350 м автодороги Знам`янка-Луганськ-Ізварине, причина смерті Перелом основ черепу, отриману в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі з 28 серпня 1978 року.

Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 08.08.2018 року довічно, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком.

Згідно копії довідки Виконавчого комітету Пантаївської селищної ради від 28.08.2020 року №1078/02-30, ОСОБА_1 перебувала на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_3 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки про доходи виданої пенсіонеру ОСОБА_1 , з жовтня 2018 року по листопад 2018 року отримувала пенсію в розмірі 1435,00 грн. на місяць, за період з грудня 2018 року по червень 2019 року в розмірі 1497,00 грн. на місяць, за період з липня 2019 року по вересень 2019 року в розмірі 1564,00 грн. на місяць.

Згідно копії довідки Олександрійського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 25.09.2020 року №182/02.5.28, ОСОБА_1 перебуває на обліку в пенсійному фонді і отримує пенсію в зв`язку з втратою годувальника (за померлого ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з 09.09.2020 року - довічно.

Також судом досліджено товарні чеки на понесені витрати у зв`язку з похованням та витяг з ЄРДР № 0002310.

Згідно листа МТСБУ від 21.09.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у відшкодуванні шкоди завданої смертю ОСОБА_3 .

Суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ч.2 ст. 27 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ч.1-3 ст. 1200. ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: … 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; … Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: … е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

Відповідно до ст. 75 СК України Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, згідно з якими пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні… Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

У постанові від 09 липня 2020 року у справі № 756/8644/19 Верховний суд дійшов таких висновків (http://reestr.court.gov.ua/Review/90385221).

Положеннями ст. 27 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV визначено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, виключно лише на умовах, встановлених ст. 1200 Цивільного кодексу України.

За змістом абзацу 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Частиною 2 ст. 1200 ЦК України встановлено, що особам, визначеним у пунктах 1 - 5 ч. 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання та дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.

Також у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 584/1166/15-ц Верховний суд дійшов таких висновків.

Факт перебування особи на утриманні померлого має місце, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц та від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18 (провадження № 61-8512св20).

Відповідно до п.п. «г» п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» непрцездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного із них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи.

Враховуючи встановлені судом обставини і зміст зазначених вище норм права та висновків Верховного суду, суд дійшов висновку про те, що позовна заява не підлягає задоволенню, адже позивач не надала достатніх доказів того, що вона на час ДТП та смерті чоловіка перебувала на його утриманні.

Всупереч ст.35.2.е "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач ні МТСБУ ні суду не надала документів, які підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік. Натомість вона надала довідку з пенсійного фонду про те, що їй призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_3 довічно. Однак ця довідка не є належним і достатнім доказом перебування ОСОБА_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_3 на момент ДТП та смерті чоловіка, адже згідно абз. 2 ч.1 ст.36 ЗУ пенсія по втраті годувальника може бути призначена не лише у випадку, якщо дружина перебувала на утриманні загиблого потерпілого, а у також у випадку коли дружина померлого, яка не була на його утриманні, втратила джерело засобів до існування. Таким чином підстави для відшкодування МТСБУ шкоди, завданою смертю потерпілого внаслідок ДТП, що встановлені ст. 27, 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і ст.1200 ЦК України істотно відрізняються від підстав призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що визначені ст.36 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Із цих же підстав суд відхиляє посилання позивача на норми Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", адже вони регулюють інші правовідносини, ніж ті, що є предметом спору у цій справі, а саме правовідносини пенсійного страхування, а не страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається із зазначених вище норм права та висновків Верховного суду для встановлення перебування особи на утриманні слід дослідити розмір та періодичність доходів позивача ОСОБА_1 та її загиблого внаслідок ДТП чоловіка ОСОБА_3 на час ДТП та його смерті. Суд має порівняти розміри цих доходів, а вирішення питання про перебування позивача на утриманні залежить від співвідношення розмірів допомоги, яку вона отримувала від померлого чоловіка та інших одержуваних нею доходів.

Однак позивач та її представник навіть після роз`яснення суду про те, що розмір доходів потерпілого відноситься до предмету доказування у справі і обов`язок доведення обставин покладається на сторони, не надали жодних доказів того яким був дохід померлого потерпілого ОСОБА_3 . Натомість позивач надала лише довідку про отримання нею пенсії за віком за період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року. Це суперечить зазначеним вище вимогам ст.35.2.е "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Таким чином наданих доказів недостатньо для порівняння розмірів доходів споживача та її чоловіка на момент ДТП та смерті останнього, що унеможливлює встановлення факту перебування позивача на його утриманні.

Також не є достатнім доказом перебування позивача на утриманні загиблого потерпілого подана нею довідка виконавчого комітету Пантаївської селищної ради м. Олександрії від 28.08.2020, адже у ній не зазначено джерела такої інформації. Також недостатнім доказом є довідка про склад сім`ї, яка підтверджує лише проживання позивача разом із своїм чоловіком, але не містить інформації про доходи остаточного. Натомість згідно ст.35.2.е зазначеного вище закону належним доказом перебування на утриманні є зокрема документи щодо розміру доходу померлого. Але зазначені довідки таких відомостей про доходи померлого не містять.

Таким чином, на підставі наданих суду доказів встановлено, що позивач на момент ДТП і смерті її чоловіка отримувала дохід у вигляді пенсії за віком у розмірі, що дорівнює прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, а будь-яких відомостей про доходи померлого чоловіка суду не надано. Тому суд дійшов висновку про недоведеність факту перебування позивача ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_3 на час ДТП і смерті останнього. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно залишити по фактично понесеним.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Повне рішення складено 24 березня 2021 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Моторне (транспортне) страхове бюро України, , адреса: 02154, місто Київ, Русанівський бульвар, буд. 8.

Суддя В.В. Орловський