П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року місто Київ

справа № 758/8715/17

провадження №22-ц/824/2686/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 16 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Захарчук С.С.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11 липня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карктою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31 травня 2017 року складає 13008 грн.41 коп., з яких заборгованість за кредитом - 764 грн.48 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8986 грн.39 коп., заборгованість за пене та комісією - 2400 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина) і 607 грн.54 коп. - штраф (процентна складова)

Позивач просив стягнути заборгованість з відповідача.

Заочним рішенням Подільського районного суду м.Києва від 16 вересня 2020 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 липня 2008 року за тілом кредиту у розмірі 764 грн.48 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, представник АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в який просив скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Зокрема, посилається на те, що позивачем разом з позовною заявою подано довідку про умови кредитування, проте суд на даний доказ уваги не звернув. Натомість безпідставно вважав стягнення заборгованості за процентами та неустойкою необґрунтованим, оскільки вони нібито не встановлені умовами договору. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, враховуючи, що при укладенні договору відсоткова ставка була визначена, про що зазначено у довідці про умови кредитування. З урахуванням наявності в матеріалах справи довідки про умови кредитування, підписаної позичальником, зокрема, з розміром відсоткової ставки, пені та штрафів, правові висновки, що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року по справі № 342/180/17, не можуть бути застосовані.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не скористався..

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 січня 2020 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 11 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів, який міститься в матеріалах справи, не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11 липня 2008 року шляхом підписання анкети-заяви. Крім того, в анкеті-заяві позичальника від 11 липня 2008 року процентна ставка за кредитом не зазначена, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За таких обставин відсутні підстави вважати, що запропоновані банком умови позичальником станом на 11 липня 2008 року прийняті, а отже відсутні підстави вважати, що при укладенні договору банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Крім того, суд першої інстанції вважав, що оскільки факт отримання кредитних коштів ОСОБА_1 не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту в розмірі 764 грн.48 коп. підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, а також неустойки у вигляді штрафів та пені, виходячи з наступного.

В частинах 1 та 2 статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частино 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля. Перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивачем до позовної заяви на підтвердження своїх вимог надана анкета-заява, яка містить номер виданої позичальнику картки, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана позичальником, виписка по рахунку, довідка про видачу кредитних карт та довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картки оформленої на ОСОБА_1 по договору б/н, а також розрахунок заборгованості

У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» міститься інформація про базову процентну ставку в місяць, розмір якої становить 1,9% на місяць на залишок заборгованості, а також інформація про розмір штрафу при порушенні строків платежів по любому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів, та розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості

Отже, відповідач ОСОБА_1 , підписавши довідку про умови кредитування, тим самим погодився з такими умовами кредитування, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів у зв`язку з недоведеності позивачем погодження з позичальником в момент укладення договору умов кредитування є неправильним.

З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 станом на 31 травня 2017 року має заборгованість в сумі 13008 грн.41 коп,, з яких заборгованість за кредитом - 764 грн.48 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8986 грн.39 коп., заборгованість за пене та комісією - 2400 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина) і 607 грн.54 коп. - штраф (процентна складова)

За інформацією, яка міститься в довідці про надання кредитних карт. ОСОБА_1 10 червня 2008 року було видано картку за номером 677943, номер цієї картки збігається з номером картки, про видачу якої зазначено в анкеті - заяві. Термін дії картки зазначений у довідці становить 6 грудня 2012 року.

Після закінчення строку кредитування, яким у цьому випадку є 6 грудня 2012 року, право кредитодавця нараховувати відсотки та неустойку у розмірі та порядку, визначеному умовами договору, припинилося.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість по відсоткам та неустойка, розрахована станом на 6 грудня 2012 року.

З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку вбачається, що станом на 6 грудня 2012 року ОСОБА_1 має заборгованість по відсоткам 9 грн.34 коп., заборгованість по пені відсутня.

Крім того, враховуючи погоджений сторонами договору порядок нарахування та розмір штрафу (250 грн. + 5% від суми позову), відповідач повинен сплатити на користь кредитора штраф в сумі 857 грн.54 коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та пені, які були нараховані банком після закінчення строку кредитування слід відмовити за їх необґрунтованістю, оскільки таке право кредитодавця припинилося після закінчення строку кредитування.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що три кредитні картки, інформація про які міститься в довідці про видачу кредитних карт ОСОБА_1 , були видані в межах одного і того ж договору, відсутні підстави вважати, що мав місце перевипуск карт, а отже відсутні підстави вважати, що умови кредитування, які були погоджені сторонами і викладені у довідці, підписаній 11 липня 2008 року позичальником, залишилися незмінними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заочне рішення Подільського районного суду м.Києва в частині відмови АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення цих вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати позивача у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 169 грн.68 коп., пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 16 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» скасувати і в цій частині ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за відсотками в сумі 9 грн. 34 коп., неустойку у вигляді штрафу в сумі 857 грн.54 коп., а всього 866 грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 169 грн.68 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус