КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року м. Київ

Справа №754/14231/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/3961/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Саламон О.Б. 08 грудня 2020 року у місті Києві, повний текст рішення складений 14 грудня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», треті особи: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Державна служба України з питань праці, Об`єднання первинних профспілкових організацій Приватного акціонерного товариства «Київводоканал» про нарахування та виплату заробітної плати за виконання незаконно розширених посадових обов`язків, визнання посадової інструкції такою, що створена з грубим порушенням чинного трудового законодавства,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити заробітну плату інженеру ІІ категорії ОСОБА_1 за виконання незаконно розширених посадових обов`язків за період з 22 жовтня 2018 року по день подання позовної заяви, з урахуванням всіх обов`язкових відрахувань;

- визнати посадову інструкцію інженера ІІ категорії для ОСОБА_1 такою, яка створена з грубим порушенням чинного трудового законодавства України та, котрі розширені з порушенням вимог Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників;

- постановити окрему ухвалу на факти порушень відповідачем трудового законодавства України, невжиття службовими особами всіх залежних від них заходів по зміцненню трудової і виробничої дисципліни та інші недоліки в роботі організації, що продовжують трудові спори.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 жовтня 2018 року він був переведений на посаду інженера цеху очисних споруд № 2 Бортницької станції аерації ДЕКГ ПрАТ «АК «Київводоканал». Наказом № 445-к від 22 жовтня 2018 року йому було присвоєно кваліфікацію інженера 2 категорії. З посадовою інструкцією інженера II категорії цеху Блоку очисних споруд № 2 Бортницької станції аерації він був ознайомлений 17 грудня 2018 року.

Позивач вважає, що вказана інструкція була розроблена спеціально для нього, так як обсяг його обов`язків був збільшений, в порівнянні з іншими інженерами ІІ категорії, до того ж він є ідентичним обсягу обов`язків визначеного для інженера І категорії. А тому позивач вважає, що відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити йому заробітну плату за виконання розширених посадових обов`язків за період з 22 жовтня 2018 року по день подання позовної заяви, з урахуванням всіх обов`язкових відрахувань.

Крім того, посадова інструкція не була погоджена з профспілкою, що діє на підприємстві. Вказане у сукупності, на думку позивача, має чіткі ознаки дискримінації в трудових відносинах, тому посадова інструкція підписана ним має бути визнана протиправною, а відносно посадових осіб які допустили це порушення мають бути застосовані відповідні заходи реагування.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», треті особи: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Державна служба України з питань праці, Об`єднання первинних профспілкових організацій Приватного акціонерного товариства «Київводоканал» про нарахування та виплату заробітної плати за виконання незаконно розширених посадових обов`язків, визнання посадової інструкції такою, що створена з грубим порушенням чинного трудового законодавства - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що докази надані позивачем не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки не дають підстав суду встановити обставини, на які посилався позивач, зокрема, щодо порушення відповідачем трудового законодавства при затвердженні посадової інструкції інженера ІІ категорії цеху Блоку очисних споруд №2 Бортницької станції аерації Департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал», незаконного розширення посадових обов`язків позивача. Також позивачем не було наведено жодних фактичних даних, які б відносились до предмету позову про дискримінаційні дії та не надано жодних доказів неправомірності здійснення йому виплати відповідачем заробітної плати, виходячи з розміру посадових окладів та відповідних доплат саме як інженеру II категорії.

Не погодився із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , ним подано апеляційну скаргу, в якій він вказує на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права і є таким, що не відповідає обставинам справи, є невірно обґрунтованим і не вмотивованим.

Зазначає, що суд першої інстанції відмовив у прийнятті поданих через канцелярію доказів за заявами від 17 грудня 2019 року, 03 січня 2020 року, 07 лютого 2020 року, чим порушив норми матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що керівництво департаменту та підрозділу ПрАТ «АК «Київводоканал» вимагало від позивача виконання не доведених до нього обов`язків, про які позивач не був проінформований до початку роботи під розписку.

На думку позивача, суд першої інстанції в своєму рішенні помилково зазначив той факт, що 17 листопада 2018 року ОСОБА_1 був ознайомлений з посадовою інструкцією, оскільки позивач ознайомився з інструкцією 17 грудня 2018 року і розписався саме під цією датою. Вказує, що з посадовою інструкцією, затвердженою у 2018 року ознайомили лише позивача, для інженерів однакової посади посадові інструкції залишились чинними. Посадова інструкція розроблялася для посади «інженер ІІ категорії», тому повинна бути доведена до всіх штатних одиниць підрозділу, однак довели її тільки до позивача.

Також суд першої інстанції не звернув уваги на те, що штатний розпис, наданий відповідачем, не відповідає нормам чинного законодавства і має ознаки дискримінації в частині оплати праці. Невірно витлумачено твердження позивача стосовно оплати праці інженерам І та ІІ категорії, а саме позивач стверджував те, що будь-який інженер ІІ категорії отримував заробітну плату, яка була тотожною до заробітної плати інженера І категорії.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених і ній, просив про задоволення заявлених ним вимог.

Представник відповідача Герасименко І.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Треті особи своїх представників в судове засідання не направили, в листах направлених апеляційному суду просили розглянути справу без їх участі, покладаючись на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у трудових правовідносинах з 05 грудня 2017 року /т.1 а.с.9/.

За даними Об`єднання первинних профспілкових організацій позивач не є членом профспілкової організації /т.2 а.с.20/.

На підставі заяви позивача від 01 жовтня 2018 року, наказом Департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал» №406-к від 01 жовтня 2018 року позивача переведено на посаду інженера цеху блоку очисних споруд № 2 Бортницької станції аерації, з посадовим окладом 7200 грн щомісячно, доплата за шкідливі умови праці 12 %, режим роботи щоденний /т.1 а.с.10, т.2 а.с.53,54/.

Наказом Департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал» №445-к від 22 жовтня 2018 року позивачу з 22 жовтня 2018 року присвоєно кваліфікацію інженера 2 категорії та встановлено посадовий оклад в розмірі 7500 грн щомісячно, доплата за шкідливі умови праці 12 % /т.1 а.с.11, т.2 а.с.55/.

Наказом Голови правління - генерального директора ПрАТ «Київводоканал» №475 від 31 жовтня 2018 року та наказом директора Департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал» № 446 від 31 жовтня 2018 року з метою мотивації персоналу було введено нові посадові оклади по підприємству, у зв`язку з чим посадовий оклад позивача збільшився до 8550 грн /т.2 а.с.56-58,141-143,216-218/.

Заробітна плата нараховувалась позивачу як інженеру ІІ категорії /т.1 а.с.20, т.2 а.с.213/. Разом з тим, з штатного розпису вбачається, що розмір заробітної плати інженерів ІІ категорії не є однаковим, і розмір посадового окладу позивача є вищим за інші, що також визнано сторонами у справі в судовому засіданні апеляційного суду /т.2 а.с.71,72,139,140,214,215/.

Посадова інструкція інженера ІІ категорії цеху Блоку очисних споруд №2 Бортницької станції аерації Департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал», затверджена заступником генерального директора - директором департаменту експлуатації каналізаційного господарства Кислим М.І. 01 жовтня 2018 року. Позивач ознайомився з вказаною інструкцією, про що свідчить його підпис із зазначенням дати «17 грудня 2018 року», зауважень при ознайомленні ним не було здійснено /т.1 а.с.21-26, т. 2 а.с.65-69/.

Також позивач був ознайомлений з посадовою інструкцією затвердженою 15 жовтня 2019 року, але при здійснені підпису ним було висловлено думку про її невідповідність вимогам чинного законодавства /т.1 а.с.70-74/.

Матеріали справи містять також посадові інструкції інженера ІІ категорії, а також посадову інструкції інженера І категорії даного цеху, затверджені в 2017 році /т.1 а.с.27-36, т.2 а.с.59-64/.

Також позивачем до позову долучено ряд документів щодо допуску працівників до робіт з підвищеною небезпекою, технологічні звіти про роботу споруд та обладнання цеху блоку очисний споруд №2, його індивідуальні дані як застрахованої особи з Пенсійного фонду України, а також здійснені ним порівняльні таблиці щодо обсягів повноважень та розміру заробітної плати інженера І та ІІ категорій / т.1 а.с.75-250, т.2 а.с.1-10,124-155,198-210,219-239/.

Згідно зі ст. 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

В силу ст.2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Положеннями ст. 22 цього Кодексу визначені гарантії при укладенні, зміні та припиненні трудового договору. Зокрема, вказано, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

Визначення поняття «дискримінація» міститься в ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», це - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

У відповідності до ч. 3 ст. 6 зазначеного Закону не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

З наведених обставин справи вбачається, що сторони перебувають у трудових правовідносинах. У жовтні 2018 року позивач був переведений на посаду інженера 2 категорії за його згодою. З посадовою інструкцією позивач ознайомився 17 грудня 2018 року, так як саме ця дата ним зазначена при здійсненні підпису і вказана обставина не спростовується стороною відповідача. Слід погодитись з твердженням позивача про невірне зазначення судом першої інстанції дати його ознайомлення з посадовою інструкцією (замість 17 грудня 2018 року вказано 17 листопада 2018 року). Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідач вимагав від позивача виконання обов`язків, зазначених в цій посадовій інструкції до його ознайомлення з нею, тобто до вказаної ним дати, що не вказує на наявність порушеного права. Таким чином, за відсутності порушеного права позивача, визнання неправомірними даних дій відповідача не вбачається доцільним. До того ж така вимога, як окрема позовна вимоги, не була заявлена позивачем при зверненні до суду, про ці дії ним зазначається в контексті наявності ознак дискримінації, але в апеляційній скарзі вказується про ігнорування судом першої інстанції цих обставин. Отже, хоча і має місце невірне зазначення судом першої інстанції дати ознайомлення позивача з посадовою інструкцією, проте вказаний недолік судового рішення явно має помилковий характер, що не вплинув на неправильне вирішення справи по суті, а тому не є самостійною підставою для його скасування, так як процесуальний законом передбачає механізм виправлення такого роду описок.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо незаконності посадової інструкції позивача у зв`язку з наявністю ознак дискримінації, колегія суддів виходить з наступного.

За визначенням наданим в чинному законодавстві, це має бути ситуація, за якої особа у зв`язку з наявністю у неї якихось ознак, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі.

Позивачем не визначено та не конкретизовано за якою ознакою здійснюється вказана дискримінація та в чому полягає відмінне поводження з ним в порівнянні з іншими працівниками підприємства. Також в даній справі не вбачається обмежень прав позивача. Посилання позивача на наявність розширеного кола посадових обов`язків не свідчить про дискримінацію, так як вказані обставини виникли внаслідок досягнення домовленості між сторонами при укладенні трудового договору і у зв`язку з цим розмір посадового окладу позивача є відмінним (в сторону збільшення) від інших працівників, які є інженерами ІІ категорії цеху Блоку очисних споруд №2 Бортницької станції аерації Департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал».

Також судом не встановлено правових підстав, зокрема, положень внутрішньої документації, для призначення позивачу, який займає посаду інженера ІІ категорії, посадового окладу та інших доплат інженера І категорії.

Відповідно до посадової інструкції інженера І категорії цеху Блоку очисних споруд № 2 Бортницької станції аерації Департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал» на посаду інженера І категорії призначається особа, яка має повну вищу освіту відповідного напрямку підготовки (магістр, спеціаліст), та підвищення кваліфікації - стаж роботи за професією інженер ІІ категорії - не менше 2 років.

Згідно з посадовою інструкцією інженера ІІ категорії цеху Блоку очисних споруд № 2 Бортницької станції аерації Департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал» на посаду інженера ІІ категорії призначається особа, яка має повну вищу освіту відповідного напрямку підготовки (магістр, спеціаліст). Стаж роботи за професією інженера - не менше 1 року.

Тобто, вказані посади мають різні кваліфікаційні вимоги, при цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач станом на 2018 - 2019 роки не відповідав кваліфікаційним вимогам інженера І категорії. Також не знайшли свого підтвердження обставини виконання позивачем повного обсягу прав і обов`язків інженера І категорії.

Таким чином, суд першої станції вірно вказав на те, що в ході розгляду справи не встановлено наявності саме дискримінації в діях відповідача по відношенню до позивача, зокрема, не встановлено відмінного ставлення відповідача до позивача в порівнянні з іншими працівниками підприємства в аналогічних ситуаціях. Фактичних даних, які б це підтверджували стороною позивача не наведено.

Інших доводів апеляційна скарга не містить, а в силу положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи доказах, правильно виходив із того, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу між подружжям у рівних частинах.

Оскаржуване судове рішення містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Таким чином, посилання відповідача на те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджені матеріали справи, що призвело до прийняття необґрунтованих висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, що в свою чергу є підставою для скасування рішення суду, не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 22 березня 2021 року.