КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/4910/2021 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного космічного агентства України на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного космічного агентства України про визнання протиправним та скасування наказу Державного космічного агентства України від 04 грудня 2020 року №33-КПЗС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , директора ДП завод «Арсенал», -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного космічного агентства України про визнання протиправним та скасування наказу відповідача (Державного космічного агентства України) від 04 грудня 2020 року №33-КПЗС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , директора ДП завод «Арсенал», який мотивував тим, що вказаним наказом йому було оголошено догану за порушення трудової дисципліни (невиконання обов`язків, визначених у контракті), однак надати пояснення щодо начебто порушення ним трудової дисципліни він не мав можливості, оскільки перебував на лікарняному, особисто не отримував листа із пропозицією відповідача надати відповідні письмові пояснення, та разом з тим вважає, що строк для надання таких пояснень установлений відповідачем був занадто малим, з урахуванням обсягу та змісту питань, що викладені на 6 аркушах.

Враховуючи викладене в позовній заяві, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Державного космічного агентства України від 04 грудня 2020 року №33-КПЗС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , директора ДП завод «Арсенал», стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Так, 22 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Державне космічне агентство України подало апеляційну скаргу та просила апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу, направивши справу на розгляд до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем до суду було подано саме заяву про залишення його позову без розгляду, строк подання якої має відповідні особливості та наслідки реалізації цього права відрізняються від наслідків відмови позивача від позову. А тому апелянт вважає, що судом невірно застосовано ч. 1 ст. 49 ЦПК України в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи.

Окрім того, апелянт наголошує, що ОСОБА_1 було пропущено строк на звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду, оскільки відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 279 ЦПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятись протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Вказує, що оскільки провадження відкрито 16 грудня 2020 року, то тридцяти денний строк з дня відкриття провадження закінчився 15 січня 2021 року й почався розгляд справи по суті. Тобто заява позивача подана після початку розгляду справи по суті та не могла бути задоволена судом.

Відзив на адресу апеляційного суду не надходив.

Представник відповідача у справі ДКА України Бондаренко А.О. при апеляційному перегляді справи підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити, оскільки вважає, що суд першої інстанції постановив ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 з порушенням норм процесуального законодавства, а саме ст.. 49 ч.1, та 279 ч3 ЦПК України, тобто після спливу тридцяти денного строку після відкриття провадження у справі.

Позивач та його представник до суду апеляційної інстанції не з`явилися, хоч про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 35 т.2).

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції керувався пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України та виходив з того, що позивач у справі ОСОБА_1 22 січня 2021 року подав заяву про залишення позову без розгляду.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, ухвала суду не відповідає вказаним нормам, що згідно статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що у грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва із позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Державного космічного агентства України від 04 грудня 2020 року №33-КПЗС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , директора ДП завод «Арсенал» (а.с. 3-11 т.1).

16 грудня 2020 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва провадження у вказаній відкрито та надано відповідачу у справі п`ятнадцятиденний строк для подачу відзиву на позовну заяву (а.с. 184 т.1).

11 січня 2021 року представник ДКА України ознайомився із матеріалами вказаної цивільної справи (а.с. 194 т.1).

22 січня 2021 року від позивача у справі ОСОБА_1 надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.214 т.1).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення позову (заяви) без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена.

Частиною другою статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу:

1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Отже, виходячи з аналізу положень статей 12, 13, 43, 49, 257 ЦПК України, можна дійти висновку, що позивач має право подати заяву про залишення позову без розгляду лише до початку розгляду справи по суті, а не на будь-якій стадії судового процесу на відміну від відмови від позову.

Тобто, виходячи з процесуальних обмежень, чітко передбачених у пункті 5 частини першої статті 257 ЦПК України, позов може бути залишено без розгляду за клопотанням позивача виключно до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до частини другої статті 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За змістом частин першої, третьої статті 217 ЦПК України у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься. З оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Таким чином тридцятиденний строк для проведення підготовчих дій у вказаній справі сплив 15 січня 2020 року.

ОСОБА_1 із заявою про залишення позову без розгляду звернувся 22 січня 2021 року тобто після спливу тридцяти денного строк.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 заяву про залишення позову без розгляду, у порушення пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, подано на стадії розгляду справи по суті.

За таких обставин, у суду першої інстанції правові підстави для залишення позову без розгляду та застосування положення пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України були відсутні.

Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці "право на суд" передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.

У своєму рішенні в справі "Голдер проти Сполученого Королівства", 1975 року суд відзначив: "Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики "справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження". Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.

Отже, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу суду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів доходить висновку, що місцевий суд, залишаючи без розгляду позовну заяву, порушив норми процесуального законодавства, оскільки не звернув уваги на те, що вказана заява подана позивачем на стадії розгляду справи по суті та прийшов до помилкового висновку про можливість залишення позову без розгляду на зазначеній стадії розгляду справи.

При цьому, сторона позивача не була позбавлена можливості скористатись своїм правом, визначеним пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України, та звернутись до суду із заявою про відмову від позовних вимог.

Таким чином, з вищенаведених підстав колегія суддів не погоджується з постановленою ухвалою та уважає, що відповідно до вимог статті 379 ЦПК України остання підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного космічного агентства України задовольнити, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 25 березня 2021 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв