Справа № 308/1045/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Крегул М.М.., при секретарі Тимко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у м. Ужгород, цивільну справу у порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство "Модуль М", про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою згідно якої просить встановити юридичний факт, що квартира яка знаходиться за по АДРЕСА_1 , передано йому безоплатно у приватну власність , а не у приватну спільну сумісну власність йому та членам його сім`ї, як це помилково вказано у тексті п.1 Наказу №316 по виробничо-торговому підприємству «Закарпатприлад» про приватизацію від 22.12.1994року та встановити факт, що квартира за адресою: по АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві власності ОСОБА_1 на праві приватної приватної власності, а не на праві приватної, спільної (сумісної) власності ОСОБА_3 , як це помилково вказано у тексті Свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1994року.

На обґрунтування поданої заяви, заявник стверджує , що 24.03.1194року він скориставшись правом на приватизацію у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» звернувся із заявою до Обласного виробничого підприємства «Закарпатприлад» (станом на сьогодні правонаступник- ПАТ «Модуль М» ) з проханням оформити передачу у приватну власність квартиру, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 . Зазначає, що 22.12.1994року за результатами розгляду вказаної заяви, згідно наказу №316 по виробничо торговому підприємству «Закарпатприлад» про приватизацію квартири АДРЕСА_2 , було передано вказану квартиру безоплатно в приватну спільну сумісну власність йому та членам його сім`ї, матері ОСОБА_3 та в подальшому було видано свідоцтво про право власності на вказане житло. Однак, вказує, що у Наказі №316 від 22.12.1994року підприємством помилково зазначено відомість щодо передачі квартири у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та в подальшому помилково видано Свідоцтво про право сумісної власності на зазначену вище квартиру, оскільки остання померла ще у 1985році.

Причиною звернення заявника до суду стало те, що у зв`язку з наміром відчужити вказану вище квартиру та зверненням до приватного нотаріуса, виникла потреба в отриманні згоди іншого співласника квартири, а саме матері ОСОБА_3 , яка є померлою.

Заявник вказує, що під час звернення до нотаріуса для оформлення відчуження майна виникла необхідність встановити факт належності об`єкту нерухомості, зокрема, квартири за вищевказаною адресою, саме на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 29.01.2021 року в даній справі відкрито провадження та ухвалено проводити в порядку окремого провадження.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не зявилася , про дату та час проведення судового засідання повідомлялись належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представником заявника ОСОБА_2 від 16.03.2021року подано заяву про розгляд справи у відсутності заявника та його представника та у якій зазначає , що підтримує подану заяву, просить задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у ній.

Заінтересована особа Приватне Акціонерне товариство «Модуль М» в судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечила та про причини неявки представника в судове засідання не повідомила. Від представника заінтересованої особи т.в.о. директора Букатко О.М. від 09.03.2021року надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника Приватне Акціонерне товариство «Модуль М» та у якій зазначає, що не заперечує щодо задоволення поданої заяви.

Дослідивши матеріали справи, докази що додані сторонами до матеріалів справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що згідно заяви від 25.05.1994 року ОСОБА_1 звертався до Виробничого підприємства «Закарпатприлад» про оформлення передачі в приватну власність квартири, що займає на умовах найму та така була йому згідно наказу підприємства №316 від 22.12.1994року передана у відповідності з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» у в приватну спільну сумісну власність йому та членам його сім`ї та де зазначено склад сім`ї:" -2 чол./він, мати- ОСОБА_3 /.

Як встановлено судом , згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого від 22.12.1994року обласним виробничим підприємством «Закарпатприлад» квартира АДРЕСА_3 , належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової )власності ОСОБА_1 та членам його сім`ї матері- ОСОБА_3 .

З поданої заявником до заяви копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 виданого райвідділом ЗАГСУ м.Хуст, Закарпатської області, від 20.07.1985року, суд позбавлений можливості встановити відомості щодо точного імені особи, факт смерті якої засвідчує даний заявником документ, оскільки такий, є не належної якості і є не четабельним, а оригінали такого свідоцтва суду не надано .

З відповіді наданої приватним акціонерним товариством «Модуль М», від 20.01.2021року вбачається, що відомості вказані в Наказі №316 від 22.12.1994 року з приводу передачі квартири АДРЕСА_3 , безоплатно в приватну спільну сумісну власність ОСОБА_1 та членам його сімі а саме і матері ОСОБА_3 а також відомості у свідоцтві на право власності на житло виданого від 22.12.1994року є помилковими та зазначені в результаті технічної описки здійсненої тодішнім працівником підприємства та виправлення допущеної помилки є неможливим, оскільки дане питання було вирішено уповноваженою посадовою особою тодішнього підприємства.

Відтак, вбачається, що фактично ПАТ "Модуль М" заперечив проти того, що вказане нерухоме майно передано в приватну власність ОСОБА_1 та питання передачі квартири АДРЕСА_3 у власність, вирішувалось керівництвом саме ВТП "Закарпатприлад" , а не ПАТ "Модуль" , у звязку з чим , суд приходить до висновку, що під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного, а не окремого провадження.

Хоча, законодавець не дав визначення самого поняття "спір про право", відносно якого в юридичній науці існують різні тлумачення. Та в основному, під спором про право розуміють опір, перешкода у здійсненні цивільного права, які із законом можуть бути усунені за допомогою суду. В теорії цивільного процесу під спором про право розуміють певний стан суб`єктивного права і стверджують, що спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Таким чином, для категорій справ окремого провадження, є важливим, що спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспрюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Частиною 4 ст.315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України зв № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення факту, що має юридичне значення роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Тобто встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Зі змісту заяви поданої представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 вбачається спір про право, оскільки заявник просить встановити факт належності йому права приватної власності на квартиру за адресою по АДРЕСА_1 , тобто, предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно.

Як встановлено згідно свідоцтва на право власності на квартиру виданого від 22.12.1994року у АДРЕСА_1 , зазначено членів сім`ї заявника матір ОСОБА_3 , яка, як стверджує заявник є померлою.

Окрім того, як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Разом з тим, із дослідженням матеріалів справи встановлено, що в даному випадку виник спір про право, а саме існують суперечності, конфлікт, протиборство сторін.

Згідно положень ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З огляду на вказане, відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити заяву ОСОБА_1 в інтересаї якого діє Ставичний П.І., зацікавлена особа Публічне акціонерне товариство "Модуль М", про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду.

Разом із тим, згідно положено ч.6 ст.294 суд роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 294, 315,354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство "Модуль М", про встановлення юридичного факту - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, заінтересованій особі, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 19.03.2021року відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул