Провадження № 2/369/2226/21
РІШЕННЯ

Іменем України

15.03.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Волчко А.Я.,

за участю секретаря: Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьов Іван Сергійович про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 27 серпня 2020 року (видане повторно).

Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем підтверджуються: 1) свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданим Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 09 листопада 1991 року, згідно якого батьками є: батько - ОСОБА_3 , мати- ОСОБА_4 ; 2) Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0 від 28 серпня 2020 року, яким підтверджується, що батьком ОСОБА_3 (батько позивача) є ОСОБА_2 ( спадкодавець).

За свого життя ОСОБА_2 склав заповіт, що посвідчений секретарем виконкому Горенської сільської ради від 26 листопада 1999 року, яким все належне йому майно заповів своїй дочці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини спадкоємець за заповітом, дочка померлого ОСОБА_5 мала б подати державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини або фактично вступити в управління або володіння спадковим майном.

Хоча право на спадкування у ОСОБА_1 виникло після спливу шести місяців з дня смерті її діда та не прийняття її тіткою спадщини, однак існувала також ймовірність, що спадкоємиця за заповітом може звернутись до суду із заявою про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини або встановить факт, яким підтвердить свій вступ в управління або володіння спадковим майном, а також враховуючи вік позивача, який виповнилось на момент відкриття спадщини 12 років, спадщина не була оформлена.

Тільки 28 серпня 2020 року ОСОБА_5 подала приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області заяву, якою повідомила, що спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона не прийняла, на видачу свідоцтва про право на спадщину та отримання спадкового майна вона не претендує, до суду для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, не зверталась та звертатись не буде і претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане іншому спадкоємцю, а саме ОСОБА_1 не має.

До того ж, вказаною заявою повідомлено про те, що ОСОБА_5 також не прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на видачу свідоцтва про право на спадщину та отримання спадкового майна вона не претендує, до суду для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, не зверталась та звертатись не буде і претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане іншому спадкоємцю, а саме ОСОБА_1 не має. Слід зазначити, що ОСОБА_6 не мала на момент своєї смерті у власності ніякого майна. Спадковий будинок був побудований ОСОБА_2 до укладення шлюбу з ОСОБА_6 , що підтверджується наданою на адвокатський запит копією облікової карти об`єкту погосподарського обліку, земельна ділянка також обліковується за ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що ОСОБА_5 фактично підтвердила свою відмову від прийняття спадщини після смерті свого батька тільки 28 серпня 2020 року, надавши приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьову І.С. зазначену вище заяву, чим унеможливила своє звернення до суду та вчинення перешкод для спадкування ОСОБА_1 . Тому фактично право на спадщину у ОСОБА_1 виникло після подання її тіткою зазначеної вище заяви.

ОСОБА_1 є рідною онукою ОСОБА_2 та єдиною його спадкоємицею, враховуючи той факт, що ОСОБА_5 не прийняла спадщину після смерті своїх батьків.

Дружина спадкодавця ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 27 серпня 2020 року (видане повторно). Син спадкодавця, батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4 , яке видане Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 січня 2000 року. Дочка спадкодавця ОСОБА_5 спадщину після своїх батьків не прийняла та не претендує на її оформлення.

Тобто у ОСОБА_1 право на спадкування після смерті свого діда виникло тільки після того, як спадщину за заповітом не прийняла її тітка, ОСОБА_5 та подала приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьову І.С. вказану вище заяву. Відповідно, ОСОБА_1 пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку об`єктивними, непереборними та значущими перешкодами для вчинення цих дій, які не залежала від її волі.

Одразу після підтвердження ОСОБА_5 своєї відмови від спадщини 28 серпня 2020 року позивач подала приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьову І.С заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

На підставі поданої заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С було заведено спадкову справу, номер у нотаріуса 127/2020, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61465813 від 28.08.2020 року.

Також нотаріусом надано позивачу лист-роз`яснення № 1153/02-14 від 28.08.2020 року, яким повідомлено, що згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини та рекомендовано звернутись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене просила визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її діда ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності за доказами наявними у матеріалах справи.

У судове засідання представник третьої особи не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав.

У зв`язку з неявкою сторін силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши наведені в позовній заяві доводи та перевіривши матеріали справи, суд встановив наступні обставини:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 27 серпня 2020 року (видане повторно).

Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем підтверджуються: 1) свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданим Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 09 листопада 1991 року, згідно якого батьками є: батько- ОСОБА_3 , мати- ОСОБА_4 ; 2) Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0 від 28 серпня 2020 року, яким підтверджується, що батьком ОСОБА_3 (батько позивача) є ОСОБА_2 ( спадкодавець).

За свого життя ОСОБА_2 склав заповіт, що посвідчений секретарем виконкому Горенської сільської ради від 26 листопада 1999 року, яким все належне йому майно заповів своїй дочці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 553 Цивільного кодексу УРСР таким, що відмовився від спадщини вважаються спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 429 Цивільного кодексу УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

У відповідності з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Отже, спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини спадкоємець за заповітом, дочка померлого ОСОБА_5 мала б подати державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини або фактично вступити в управління або володіння спадковим майном, що встановлено ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, вказаних дій спадкоємиця за заповітом не вчинила, а тому право на спадкування за законом перейшло до ОСОБА_1 на підставі ст. 429 Цивільного кодексу УРСР.

Хоча право на спадкування у ОСОБА_1 виникло після спливу шести місяців з дня смерті її діда та не прийняття її тіткою спадщини, однак існувала також ймовірність, що спадкоємиця за заповітом може звернутись до суду із заявою про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини або встановить факт, яким підтвердить свій в ступ в управління або володіння спадковим майном, а також враховуючи вік позивача, який виповнилось на момент відкриття спадщини 12 років, спадщина не була оформлена.

Тільки 28 серпня 2020 року ОСОБА_5 подала приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області заяву, якою повідомила, що спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона не прийняла, на видачу свідоцтва про право на спадщину та отримання спадкового майна вона не претендує, до суду для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, не зверталась та звертатись не буде і претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане іншому спадкоємцю, а саме ОСОБА_1 не має.

До того ж, вказаною заявою повідомлено про те, що ОСОБА_5 також не прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на видачу свідоцтва про право на спадщину та отримання спадкового майна вона не претендує, до суду для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, не зверталась та звертатись не буде і претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане іншому спадкоємцю, а саме ОСОБА_1 не має. Слід зазначити, що ОСОБА_6 не мала на момент своєї смерті у власності ніякого майна. Спадковий будинок був побудований ОСОБА_2 до укладення шлюбу з ОСОБА_6 , що підтверджується наданою на адвокатський запит копією облікової карти об`єкту погосподарського обліку, земельна ділянка також обліковується за ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 фактично підтвердила свою відмову від прийняття спадщини після смерті свого батька тільки 28 серпня 2020 року, надавши приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьову І.С. зазначену вище заяву, чим унеможливила своє звернення до суду та вчинення перешкод для спадкування ОСОБА_1 . Тому фактично право на спадщину у ОСОБА_1 виникло після подання її тіткою зазначеної вище заяви.

ОСОБА_1 є рідною онукою ОСОБА_2 та єдиною його спадкоємицею, враховуючи той факт, що ОСОБА_5 не прийняла спадщину після смерті своїх батьків.

Дружина спадкодавця ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 27 серпня 2020 року (видане повторно). Син спадкодавця, батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4 , яке видане Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 січня 2000 року. Дочка спадкодавця ОСОБА_5 спадщину після своїх батьків не прийняла та не претендує на її оформлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності з ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1270 Цивільного кодексу України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Тобто у ОСОБА_1 право на спадкування після смерті свого діда виникло тільки після того, як спадщину за заповітом не прийняла її тітка, ОСОБА_5 та подала приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьову І.С. вказану вище заяву. Відповідно, ОСОБА_1 пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку об`єктивними, непереборними та значущими перешкодами для вчинення цих дій, які не залежала від її волі.

Одразу після підтвердження ОСОБА_5 своєї відмови від спадщини 28 серпня 2020 року позивач подала приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьову І.С заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

На підставі поданої заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С було заведено спадкову справу, номер у нотаріуса 127/2020, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61465813 від 28.08.2020 року.

Також нотаріусом надано позивачу лист-роз`яснення № 1153/02-14 від 28.08.2020 року, яким повідомлено, що згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини та рекомендовано звернутись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тому, для захисту своїх спадкових прав позивачу необхідно звернутись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Також вказаним пунктом встановлюється можливість особи, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 статті 1272 Цивільного кодексу України.

Отже, обставини (причини), у зв`язку з якими позивач пропустила строк для прийняття спадщини були: об`єктивними, адже не залежали від волі Позивача; непереборними, оскільки не могли бути усунуті позивачем; носили для позивача характер істотних труднощів, оскільки унеможливлювали подачу Позивачем заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, позивач вважає, що причини пропуску нию строку для прийняття спадщини є поважними, а тому існують підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснено Верховним Судом України у п.26 постанови Пленуму від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку про прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивачі пропустили строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцями поважними, а позов задовольнити і визначити їм додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

При таких обставинах суд вважає причини пропуску строку поважними та знаходить повністю обґрунтованими позовні вимоги, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v.), серія A,303-A, п. 29).

Керуючисьст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, 1270, 1272ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьов Іван Сергійович про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), додатковий строк, тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її діда ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду, а також через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.Я. Волчко