Житомирський апеляційний суд
Справа №282/1078/20 Головуючий у 1-й інст. Носач В. М.
Категорія 44 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Галацевич О.М.,

з участю секретаря судового засідання Лісової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 282/1078/20 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди

за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 19 січня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Носача В.М. у смт. Любарі,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року МТСБУ звернулось до суду із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 суму завданої майнової шкоди в розмірі 38 087 грн. 34 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що 28.04.2017, на автодорозі Житомир-Чернівці, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Geely CK, д.н.з. НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_1 та мотоцикла Мінськ, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди, пасажир мотоцикла Мінськ, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер у лікарні.

Позивач вказав, що відповідно до вироку Чуднівського районного суду Житомирської області від 23.01.2019, особою, винною в настанні ДТП, визнано ОСОБА_1 .

Керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ визначило розмір заподіяної шкоди та здійснило регламентну виплату батьку померлого ОСОБА_4 в розмірі 38 087 грн. 34 коп.

Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі Свідоцтва про смерть ОСОБА_3 від 10.05.2017, заяви про виплату страхового відшкодування від 01.03.2018, рахунок №1 від 18.05.2018, пов`язаного із лікуванням потерпілого, розрахунку розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із витратами на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника від 29.03.2018. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням №935810 від 06.03.2019.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 на момент настання ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 19 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, МТСБУ, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вина відповідача у вчиненій ДТП є підтвердженою належними доказами, відтак підстави для відмови у задоволенні позову відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивачем не надано доказів вини відповідача у завданні шкоди, за якою здійснено страхові виплати, а тому підстав для стягнення коштів у порядку регресу не вбачається.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 28.04.2017, близько 22 години, на 65 км. + 500 м. автодороги "Житомир-Чернівці", поблизу с. Красносілка, Чуднівського району, Житомирської області, відбулося зіткнення автомобіля марки Geely CK, д.н.з. НОМЕР_1 , з мотоциклом марки Мінськ, р/н НОМЕР_2 , яким попереду у попутному напрямку керував водій ОСОБА_2 , перевозячи пасажира ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно наказу №2188 від 06.03.2019 МТСБУ було перераховано батьку померлого 38087,34 грн.

В подальшому, 23.01.2021 року МТСБУ направило ОСОБА_1 вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода відшкодовується у зв`язку з неправомірними діями, особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Підпунктом 38.2.1. пункту 38.2, статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

За змістом роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

Для деліктних відносин є характерним застосування презумпції вини заподіювача шкоди, проте усі інші умови застосування такого виду цивільно-правової відповідальності підлягають доведенню у повному обсязі позивачем, який наполягає на наявності підстав для задоволення такого позову.

Аналогічні правові висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) (пункт 81 зазначеної постанови): «Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18)».

Обґрунтовуючи позовні вимоги МТСБУ посилається на вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 23 січня 2019 року як такий, що підтверджує вину ОСОБА_1 в скоєнні ДТП.

В апеляційній скарзі, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції, МТСБУ посилається на довідку Чуднівського відділення поліції Бердичівського відділу ГУПН в Житомирській області № 271494, акцентуючи увагу суду на тому, що відповідно до наявних в ній відомостей, водієм автомобіля марки Geely CK, д.н.з. НОМЕР_1 був ОСОБА_1 .

Разом з тим, судом встановлено, що вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 23 січня 2019 року у справі №296/3124/18, який набрав законної сили 23.02.2019 року, затверджено угоду від 30 березня 2018 року про визнання винуватості між прокурором прокуратури Житомирської області Семенько П.М. та ОСОБА_1 .

Відповідно до даної угоди ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, тобто умисні дії, які виразились у завідомо неправдивих показаннях свідка під час провадження досудового розслідування, поєднані зі штучним створенням доказів захисту.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту вироку встановлено, що підставою притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності стало те, що останній на прохання ОСОБА_5 , з метою створення останньому доказів для захисту та уникнення кримінальної відповідальності за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, дав показання про те, що саме він - ОСОБА_1 , а не ОСОБА_5 28.04.2017, близько 22 години, керував автомобілем марки Geely CK, д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того, 19.10.2017 ОСОБА_1 , як свідок, в період часу з 21 год. 16 хв. по 22 год. 27 хв. підтвердив зазначені вище показання слідчому, під час проведення з його участю слідчого експерименту в присутності інших учасників.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, в результаті якої наступила смерть ОСОБА_3 , колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для покладення на нього відповідальності по відшкодуванню завданої шкоди.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доведеності вини відповідача у спричинені ДТП та його обов`язку відшкодувати МТСБУ витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Доводи апеляційної скарги про доведеність вини відповідача ОСОБА_1 спростовуються дослідженими у справі доказами, зокрема вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 23 січня 2019 року.

А тому, ухвалене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 19 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 26.03.2021.

Головуючий Судді