Ухвала

Іменем України

18 березня 2021 року

м. Київ

справа № 693/534/20

провадження № 61-3831ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Жашківської районної централізованої бібліотечної системи про відшкодування коштів за завдані збитки та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Жашківської районної централізованої бібліотечної системи про відшкодування коштів за завдані збитки та моральної шкоди.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

У січні 2021 року ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19 січня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: для подачі апеляційної скарги із уточненою датою оскаржуваної ухвали, надання доказів наявності підстав звільнення від сплати судового збору або сплати судового збору в сумі 454 грн та для звернення до апеляційного суду із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням поважності причин пропуску.

Ухвала апеляційного суду в частині залишення без руху для надання клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження мотивована тим, що статтею 354 ЦПК України встановлено п`ятнадцятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Подаючи апеляційну скаргу 08 січня 2021 року, ОСОБА_1 зазначив, що копію ухвали Маньківського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2021 року він отримав 30 грудня 2020 року. При цьому, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ним заявлено не було. Окрім цього, апеляційний суд зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали Маньківського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2020 року про повернення позову відправлено ОСОБА_1 02 грудня 2020 року та отримано ним 04 грудня 2020 року, а 24 грудня 2020 року ОСОБА_1 було направлено копію ухвали та позовну заяву з додатками на 131 аркуші. Тобто, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 08 січня 2021 року поза межами строку на оскарження та не порушив питання про його поновлення.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 01 лютого 2021 рокуу задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, апеляційну скаргу повторно залишено без руху та надано додатковий строк для подачі апеляційної скарги із уточненою датою оскаржуваної ухвали та для звернення до апеляційного суду із вмотивованим клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження із наведенням поважності причин їх пропуску, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Роз`яснено, що у разі відсутності обґрунтування поважності причин пропуску строків на апеляційне оскарження - у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

При повторному залишенні без руху апеляційної скарги, апеляційний суд виходив із того, що 25 січня 2021 року на виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 19 січня 2021 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням, що копію оскаржуваної ухвали отримано ним 30 грудня 2020 року. Однак, подаючи апеляційну скаргу 08 січня 2021 року ОСОБА_1 зазначив, що копію ухвали Маньківського районного суду Черкаської області він отримав 30 грудня 2020 року, хоча не надав доказів на підтвердження вказаної обставини. При цьому, матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що підтверджує факт отримання оскаржуваної ухвали саме 04 грудня 2020 року. Тобто, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 08 січня 2021 року поза межами строку на оскарження, а підстави для поновлення строку, зазначені в клопотання ОСОБА_1 від 25 січня 2021 року, є неповажними.

Оскарженою ухвалоюЧеркаського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2020 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що на виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року ОСОБА_1 надіслав суду нову редакцію апеляційної скарги із уточненою датою оскаржуваної ухвали, в якій просив суд скасувати ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2020 року та клопотання про поновлення строку на оскарження. Клопотання мотивував тим, що ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2020 року дійсно отримував двічі: 04 грудня 2020 року та 30 грудня 2020 року. Проте, отримуючи повторно оскаржувану ухвалу, вважав, що це нова ухвала, адже вона містила зверху зліва штамп де зазначено, що судова ухвала вступила в законну силу 24 грудня 2020 року. Тому вважав, що має 15 днів на оскарження саме з 30 грудня 2020 року. Крім того, були новорічні свята під час яких всі відпочивали. Апеляційний суд зазначив, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій. Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника. З матеріалів справи та поданого ОСОБА_1 клопотання про усунення недоліків вбачається, що ОСОБА_1 , отримавши 04 грудня 2020 року ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2020 року, оскаржив її лише у січні 2021 року, тобто більш ніж через місяць після отримання. Разом з тим, заявником не наведено жодної підстави пропуску строку на оскарження, яка може бути визнана судом поважною.

10 березня 2021 року засобами електронного поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, у якій, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

У клопотанні, яке додано до касаційної скарги, ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що у 2020 році його дохід становив 592,50 грн і сума судового збору перевищує 5 % його річного доходу за попередній рік. Окрім цього, ОСОБА_1 зазначає, що має інвалідність з дитинства, що обмежує його у фізичній праці, у нього відсутнє нерухоме майно, акції, автомобілі чи інші матеріальні цінності. На підтвердження указаних обставин суду надано: копію довідки Жашківського районного суду Черкаської області від 03 березня 2020 року № 1/20/21/2021 про те, що ОСОБА_1 є присяжним та не отримував у 2020 році виплат винагороди та інших виплат; довідку ГО «Міжнародна Спілка Громадського Контролю» від 04 березня 2021 року про відсутність у ОСОБА_1 на посаді голови ради прибутку; довідку ПП «Ваша газета» про виплату ОСОБА_1 у 2020 році дивідендів у розмірі 592,50 грн; копію довідки військового квитка ОСОБА_1 та витягу з акту огляду МСЕК № 176234.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. Вказані ОСОБА_1 підстави для звільнення обґрунтовані та свідчать про його скрутний майновий стан, що об`єктивно перешкоджав сплаті судового збору за подання касаційної скарги. Тому клопотання про звільнення від сплати судового збору слід задовольнити.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд першої інстанції в ухвалі про повернення позовної заяви від 10 листопада 2020 року вказує, що ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання, однак саму ухвалу, яка отримана ОСОБА_1 уже у грудні, направив за межам цього строку з метою здійснення йому перешкод у подачі апеляційної скарги та затягування часу. І це вже є головною підставою для поновлення терміну на апеляційне оскарження. ОСОБА_1 зазначає у касаційній скарзі, що він телефонував до суду першої інстанції та запитував про те, чи може він додати ще докази та чи розгляне їх суд, чи краще здійснити апеляційне оскарження відразу, на що була надана відповідь, щоб він направляв все до Маньківського суду і вони все розглянуть. Однак суд клопотання не розглянув, тим самим ввівши позивача в оману. ОСОБА_1 зазначає, що якби це було не так, то він відразу здійснив апеляційне оскарження. Окрім того, указані причини не є такими, що забороняються законом на здійснення поновлення апеляційного провадження. Отримавши знову відповідь з суду першої інстанції, ОСОБА_1 здійснив апеляційне оскарження вкладаючись в п`ятнадцятиденний строк, а це є поважною причиною та доказом того, що з його боку не було порушено термінів, якщо вважати б за те, що це була б нова ухвала від суду.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Згідно пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Встановивши, що підстави, указані у заяві ОСОБА_1 для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 136, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Жашківської районної централізованої бібліотечної системи про відшкодування коштів за завдані збитки та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук