провадження № 22-ц/824/2449/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/6 частини усіх доходів відповідача, починаючи з дня подачі позову й до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку; стягнути з ОСОБА_2 разово додаткові витрати на навчання повнолітнього сина у розмірі 48 750 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19 березня 2002 року. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 досяг повноліття, однак, перебуває на утриманні позивача та продовжує навчатися у Національному транспортному університеті для здобуття ступеня магістра за денною формою згідно договору з оплатою за навчання. У зв`язку з продовженням навчання повнолітній ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку відповідач в добровільному порядку не надає. На утриманні позивача перебувають менший син ОСОБА_8 , 2007 року народження, та непрацездатні батьки - мати ОСОБА_9 , 1937 року народження, та батько ОСОБА_10 , 1939 року народження. У свою чергу відповідач працює та має стабільний заробіток. ОСОБА_1 зазначає, що відповідач також зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на сина, які полягають в оплаті його навчання у Національному транспортному університеті та проходженні ОСОБА_3 військової підготовки за програмою офіцеру запасу. Загальний розмір витрат на навчання сина у вищому навчальному закладі та за проходження військової підготовки за програмою офіцеру запасу становить 97 500 грн., з яких позивачем протягом 2015-2019 років, без участі відповідача, самостійно сплачено 70 301 грн. Позивачка стверджує, що витрати, які вона вже понесла та очікує понести на навчання та військову підготовку сина є додатковими витратами, а тому з відповідача має бути стягнуто половину їх вартості.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд не взяв до уваги надані нею докази щодо перебування на її утриманні неповнолітнього сина та непрацездатних батьків. Обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання після досягнення повноліття незалежно від форми навчання покладено на обох батьків. Перекладення обов`язку піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на матір, є порушенням норм закону (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16). Суд першої інстанції порушив принцип рівності сторін. На утриманні як позивача, так і відповідача є непрацездатні батьки та неповнолітні діти, тому з цієї точки зору сторони знаходяться у рівнозначних умовах. Однак, при цьому, позивач самостійно утримує сина. Суд не дослідив, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки є здоровим чоловіком працездатного віку, має змогу працювати, отримує великий дохід, має у власності нерухоме майно та автомобіль. Відповідач свідомо оформлює майно на своїх батьків, щоб у подальшому одноосібно заволодіти ним, так як він є єдиним сином і отримає все у спадщину. Відповідачу нарахована максимально можлива в Україні пенсія - 17 120 грн. Розмір доходу відповідача навіть після виходу на пенсію надає можливість забезпечувати всіх членів родини, які зі слів відповідача потребують матеріальної допомоги. Суд не взяв до уваги, що за відповідачем зареєстрований транспортний засіб. Суд послався на те, що навчаючись за програмою бакалавра ОСОБА_3 був працевлаштований. Однак, звідки суд встановив цей факт суд в оскаржуваному рішенні не зазначає. Електронна декларація про доходи позивача була надана відповідачем з порушенням вимог ЦПК України щодо подання доказів. ОСОБА_3 немає можливості працювати і забезпечувати своє життя самостійно. Ніяких прибутків він не отримує, проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, поєднувати навчання з працею не може, оскільки це впливає на успішність у вузі, хоча він намагався. При визначенні розміру аліментів, зокрема, мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У даному випадку наявні всі юридичні факти для застосування ст. 199 СК України. Відповідач у 2001 році відчужив квартиру, яка мала режим спільного майна подружжя за згодою позивача, однак, кошти від її реалізації позивач не отримала. Позивач проживає у квартирі, яку отримала в кредит і має кредитні зобов`язання до 2029 року, що значно погіршує її матеріальне становище. Суд не дав належної оцінки наданим відповідачем та третіми особами доказам, а також відсутності доказів, що батько відповідача прикутий до ліжка та потребує стороннього догляду. Відповідач та треті особи приховали від суду інформацію щодо володіння нерухомим майном, а у питаннях розміру та джерел доходів їм також є що приховувати, про що свідчить їх поведінка. Суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи в частині стягнення додаткових витрат на дитину. Оскаржуване рішення не відповідає інтересам позивача та сина сторін від першого шлюбу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує на те, що обов`язок надавати матеріальну допомогу виникає лише за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач підтвердив неможливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у зв`язку з наявністю на його утриманні двох спільних з ОСОБА_6 дітей, а також батьків пенсійного віку, які потребують лікування, зокрема, батька ОСОБА_5 , який є інвалідом першої групи довічно. Відповідач не забезпечений власним житлом та не має у своїй власності будь-якого нерухомого майна чи майнових прав. Матеріали справи не містять доказів того, що отримана відповідачем сума грошового забезпечення є в наявності у відповідача, а не була витрачена ним за грошовими або іншими зобов`язаннями родини ОСОБА_2 . Розмір пенсії, яку отримує відповідач, є значно меншим від розміру заробітної плати, яку отримував він працюючи. Лише на харчування та лікування батька витрати складають 12 500 грн. Задоволення позовних вимог поставить родину ОСОБА_2 на межу виживання, оскільки у відповідача не буде можливості не тільки забезпечити достатній та належний матеріальний рівень для існування та розвитку двох дітей, а й позбавить можливості забезпечити існування своїх батьків пенсійного віку. Зазначена в декларації ОСОБА_1 інформація, що розміщена в Єдиному державному реєстрі декларацій, є публічною відкритою інформацією з можливістю її вільного отримання, поширення та використання, зокрема, і в якості доказу під час розгляду даної справи. Суд долучав докази, надані позивачем з пропущенням строку для їх подання, тобто, сприяв сторонам у здійсненні їх прав в доведенні або спростуванні тих чи інших обставин. Продовжуючи навчання ОСОБА_3 був працевлаштований та за 2017-2018 роки загальна сума його доходу склала 254 606 грн. Він також є поручителем за грошовими зобов`язаннями позивача перед Кредитною спілкою профспілок МВС України. Факт поручительства за кредитними зобов`язаннями позивача в черговий раз свідчить, що матеріальний стан повнолітнього ОСОБА_3 , який продовжує навчання, є таким, що дозволяє йому нести персональну грошову відповідальність за грошовими зобов`язаннями матері. Лише після отримання відзиву на позовну заяву, позивач почала вживати дії щодо збирання та подання доказів в підтвердження перебування на її утриманні батьків пенсіонерів та хворого брата. Наявність у позивача грошових зобов`язань перед ПАТ КБ «Хрещатик» по квартирі АДРЕСА_1 , володіння квартирою по АДРЕСА_2 , а також наявність грошових зобов`язань перед кредитною спілкою свідчать про майновий стан позивача, що дозволяє в достатній мірі забезпечити і себе, і свою сім`ю, чого не може дозволити собі сім`я відповідача. У даному випадку правила ст. 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються ст. 199 СК України. З 2001 року відповідач добросовісно виконував рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина, жодним чином не ухилявся від його виконання. Жодних дій щодо зменшення розміру аліментів після народження двох дітей від іншого шлюбу не вчиняв. Між сторонами не було погоджено вищий навчальний заклад, витрати на навчання сина, а також необхідність проходження сином військової підготовки. У мобільному телефоні ОСОБА_3 збережено контактний номер батька, що давало як йому, так і позивачу змогу зателефонувати задля погодження всіх питань, пов`язаних із здобуттям сином вищої освіти, у тому числі, для погодження вартості навчання та отримання інформації про пільги батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5, Т.1).

17 серпня 2015 року між Національним транспортним університетом в особі ректора Дмитриченка М.Ф. , як виконавцем, та ОСОБА_1 , як замовником, було укладено договір № 1650-15 про навчання в Національному транспортному університеті, за умовами якого виконавець взяв на себе зобов`язання в 2015-2019 роках за рахунок замовника здійснити навчання ОСОБА_3 за програмою підготовки бакалавра за денною формою навчання за напрямом транспортні технології.

Пунктом 4.2. вказаного договору визначено, що загальна вартість освітньої послуги становить 52 000 грн. Щорічна плата становить 13 000 грн. (а.с.8, Т.1).

ОСОБА_1 згідно договору № 1650-15 від 17 серпня 2015 року у період з серпня 2015 року по квітень 2019 року було сплачено за навчання сина 52 000 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера та дублікатами чеків АТ КБ «Приватбанк» (а.с.12-18, Т.1).

14 листопада 2018 року між Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського в особі заступника начальника університету з навчальної роботи Салкуцана С.М. , як виконавцем, Київським національним університетом технологій та дизайну в особі ректора Грищенка І.М., як співвиконавцем, та ОСОБА_3 , як замовником, було укладено контракт на проведення військової підготовки громадянина за програмою офіцерів запасу.

Відповідно до п. 1 контракту Виконавець спільно із Співвиконавцем беруть на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника провести військову підготовку за програмою підготовки офіцера запасу з військово-облікової спеціальності «Організація продовольчого, речового, шкіперського і торговельно-побутового забезпечення».

У відповідності до п. 5.2. вказаного контракту загальна вартість послуг становить 19 600 грн., у тому числі, 3 920 грн. на рахунок Київського національного університету технологій та дизайну, 15 680 грн. на рахунок Національного університету оборони України імені Івана Черняховського. Контракт діє до 30 серпня 2020 року (а.с.9, Т.1).

Відповідно до довідки від 08 серпня 2019 року ОСОБА_3 з 01 вересня 2019 року зарахований до Національного транспортного університету для здобуття ступеня магістра за денною формою за освітньою програмою «Транспортні технології та управління на автомобільному транспорті» за кошти фізичних та/або юридичних осіб, що також підтверджується договором № 5407-19 про надання освітніх послуг між Національним транспортним університетом та ОСОБА_3 від 08 серпня 2019 року, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання в якому становить 25 500 грн., у тому числі за 2019/2020 навчальний рік - 17 000 грн., за 2020/2021 навчальний рік - 8 500 грн. (а.с.6, 40, Т.1).

Батьки ОСОБА_1 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є пенсіонерами (а.с.125-126, Т.1).

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.49, Т.1).

07 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, від якого у них народилося двоє дітей - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.68-70, Т.1).

Батькові ОСОБА_2 ОСОБА_5 11 грудня 2015 року МСЕК Дніпровського району міста Києва встановлено довічно першу групу інвалідності, потребує постійного догляду та лікування із значними щомісячними витратами (а.с.73, 76, Т.1).

Мати ОСОБА_2 ОСОБА_4 отримує пенсію за віком (а.с.74, Т.1).

Відповідно до довідки № 21/2/2-1297 від 05 грудня 2019 року, виданої Фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України, грошове забезпечення ОСОБА_2 у період з січня 2019 року по листопад 2019 року складає 284 853 грн. 54 коп. (а.с.60, Т.2).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків дохід, отриманий ОСОБА_2 від Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат за період з 1 кварталу по 3 квартал 2019 року становить 6 350 грн. (а.с.137, Т.2).

Відповідно до довідки № 11/1/3-447 від 17 серпня 2020 року, виданої Управлінням роботи з особовим складом Служби безпеки України, ОСОБА_2 в період з 01 серпня 2015 року по 05 серпня 2020 року проходив військову службу в Службі безпеки України (а.с.8, Т.3).

ОСОБА_2 є військовим пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим 09 вересня 2020 року Пенсійним фондом України (а.с.9, Т.3).

Відповідно до довідки № 21/2/2-1196 від 07 жовтня 2020 року, виданої Фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України, грошове забезпечення ОСОБА_2 у період з грудня 2019 року по серпень 2020 року складає 851 930 грн. 47 коп. (а.с.71, Т.3).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався ст. 182, 191, 199, 200 СК України, пунктами 18, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів».

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку з продовженням навчання повнолітній син сторін ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку відповідач в добровільному порядку не надає.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 зазначає, його матеріальний стан не дозволяє йому утримувати повнолітнього сина, оскільки на утриманні відповідача знаходяться двоє неповнолітніх дітей, дружина та непрацездатні батьки, будь-яке нерухоме майно у нього відсутнє. Крім того, ОСОБА_3 був працевлаштований та за 2017-2018 роки загальна сума його доходу склала 254 606 грн. Він також є поручителем за грошовими зобов`язаннями позивача перед Кредитною спілкою профспілок МВС України.

Даючи оцінку обставинам справи та доводам сторін, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 досягнув повноліття, продовжує навчання та перебуває на повному матеріальному забезпеченні позивача. Наявні у матеріалах справи квитанції підтверджують факт оплати навчання ОСОБА_3 ОСОБА_1 , яка надає допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 вересня 2019 року зарахований до Національного транспортного університету для здобуття ступеня магістра за денною формою за освітньою програмою «Транспортні технології та управління на автомобільному транспорті» за кошти фізичних та/або юридичних осіб. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання в закладі становить 25 500 грн. Тобто, ОСОБА_3 , будучи студентом денної форми навчання та навчаючись на платній основі є таким, що потребує матеріальної допомоги. ОСОБА_3 на рівні з іншими дітьми відповідача має право на отримання від батька матеріальної допомоги за наявності відповідних на те правових підстав.

ОСОБА_2 , будучи особою працездатного віку, отримуючи у період з січня 2019 року по листопад 2019 року дохід у розмірі 284 853 грн. 54 коп., а з грудня 2019 року по серпень 2020 року - дохід у розмірі 851 930 грн. 47 коп. мав можливість надавати повнолітньому сину, який продовжує навчання, матеріальну допомогу. На даний час відповідач отримує пенсію за вислугою років у максимально встановленому розмірі 17 120 грн., що підлягає щомісячній виплаті (а.с.10, Т.3).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

Враховуючи прожитковий мінімум, визначений вказаним Законом, розмір пенсії, яку отримує ОСОБА_2 , свідчить про фінансову можливість відповідача сплачувати аліменти на повнолітнього сина. Такий розмір є достатнім для утримання як неповнолітніх дітей з дружиною, так і ОСОБА_3 .

Батьки відповідача, які, як зазначає останній, перебувають на його утриманні, є пенсіонерами та отримують пенсію. Розмір пенсії ОСОБА_5 за період з червня 2019 року по листопад 2019 року становить 36 506 грн. 40 коп., а ОСОБА_4 - 12 134 грн. 70 коп. У справі відсутні докази того, що оплата лікування батька відповідача, забезпечення його ліками здійснюється виключно за рахунок ОСОБА_15 .

У матеріалах справи відсутні докази того, що станом на 2019 рік ОСОБА_3 є працевлаштованим, має можливість поєднувати навчання з роботою та отримувати доходи, що давало б підстави стверджувати про відсутність у нього потреби у матеріальній допомозі з боку батька у порядку ст. 199 СК України.

Факт поручительства ОСОБА_3 за зобов`язаннями ОСОБА_1 не свідчить про те, що ОСОБА_3 не потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання. Добросовісне виконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина до досягнення останнім повноліття у даному випадку не звільняє ОСОБА_2 від обов`язку надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Що стосується додаткових витрат на дитину, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які утримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 521/2016/16-ц.

Враховуючи зазначене, навчання особи з метою здобуття професійної освіти та проходження військової підготовки, не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Такі витрати не є додатковими у розумінні ст. 185 СК України, а вартість навчання має бути врахована при стягненні аліментів у порядку ст. 199 СК України.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні додаткових витрат по суті є законним та обґрунтованим. Рішення суду в частині відмови у стягненні аліментів на утримання повнолітньої дитини у силу вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права з прийняттям в цій частині постанови по суті вимог позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 рокув частині відмови у стягненні аліментів скасувати та прийняти в цій частині постанову.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , проживаючої по АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/6 частини усіх доходів ОСОБА_2 , починаючи з 01 вересня 2019 року та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.