Справа № 140/2317/18
Провадження № 22-ц/801/79/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 рокуСправа № 140/2317/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,

з участю секретаря судового засідання Ліннік Я. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Вінницької області, як процесуального правонаступника Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання договору оренди землі поновленим та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на рішення Немирівського районного суду Вінницької області у складі судді Науменка С. М. від 22 жовтня 2020 року (дата складення повного тексту рішення 30 жовтня 2020 року),

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області, за яким просив:

- визнати поновленим на умовах, визначених рішенням 15 сесії 7-го скликання Головеньківської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 08 листопада 2016 року договір оренди землі, укладений 16 січня 2007 року між ОСОБА_1 та Головеньківською сільською радою Немирівського району Вінницької області, зареєстрований за № 01 від 15 лютого 2007 року;

-зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області здійснити державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки сільськогосподарського призначення орні землі, загальною площею 30 га, що розташована на території Головеньківської сільської ради, с. Головеньки Немирівського району Вінницької області, та присвоїти їй кадастровий номер.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16 січня 2007 року уклав договір оренди зазначеної земельної ділянки з Головеньківською сільською радою Немирівського району Вінницької на строк 5 років. Цей договір був зареєстрований Вінницькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» 15 лютого 2007 року. 03 березня 2012 року Головеньківською сільською радою Немирівського району Вінницької області прийнято рішення про поновлення договору оренди зі ОСОБА_1 на 5 років, 10 березня 2012 року була укладена додаткова угода про поновлення договору оренди від 16 січня 2007 року. Оскільки державна реєстрація договору оренди землі без присвоєння земельній ділянці кадастрового номера неможлива, ОСОБА_1 сподівався, що Головеньківська сільська рада Немирівського району Вінницької області підготує відповідну землевпорядну документацію, але 29 вересня 2016 року сільська рада листом повідомила його про необхідність у найкоротший строк зареєструвати право оренди земельної ділянки. 08 листопада 2016 року Головеньківська сільська рада Немирівського району Вінницької області прийняла рішення, за яким в рішенні 10 сесії 6-го скликання від 03 березня 2012 року «Про поновлення договору оренди землі гр. ОСОБА_1 » змінила строк дії договору з 5 на 49 років. Цим же рішенням йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки. 25 жовтня 2017 року ОСОБА_1 уклав з приватним підприємством «Земельно-кадастрове бюро» договір на розробку технічної документації із землеустрою, яка була виготовлена 26 листопада 2017 року і передана на розгляд кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, який 05 квітня 2018 року виніс рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через відсутність відомостей про поновлення договору оренди землі, що був зареєстрований 15 лютого 2007 року за № 01 строком на 5 років, невиконання пункту 2 рішення 10 сесії Головеньківської сільської ради Немирівського району Вінницької області 6-го скликання від 03 березня 2012 року.

Фактично виконати ці вимоги ОСОБА_1 не може, тому що додаткова угода до договору оренди землі може бути зареєстрована лише за наявності кадастрового номера земельної ділянки, а кадастровий номер земельній ділянці не може бути присвоєно без державної реєстрації додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

З 2007 року ОСОБА_1 користується спірною земельною ділянкою, належно виконує умови договору оренди, вчинив усі залежні від нього передбачені законом дії щодо реєстрації права оренди на новий строк.

18 квітня 2019 року ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області до участі у справі залучено як співвідповідача Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

06 вересня 2019 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Піпка А. М. подав заяву про зміну предмета позову, за якою просив:

-визнати поновленим договір оренди землі, укладений 16 січня 2007 року між ОСОБА_1 та Головеньківською сільською радою Немирівського району Вінницької області, зареєстрований за № 01 від 15 лютого 2007 року;

-зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області здійснити державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки сільськогосподарського призначення орні землі, загальною площею 30 га, що розташована на території Ковалівської сільської ради, с. Головеньки Немирівського району Вінницької області, та присвоїти їй кадастровий номер.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2020 року позов задоволено. Визнано поновленим договір оренди землі, укладений 16 січня 2007 року між ОСОБА_1 та Головеньківською сільською радою Немирівського району Вінницької області, зареєстрований за № 01 від 15 лютого 2007 року. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області здійснити державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки сільськогосподарського призначення орні землі, загальною площею 30 га, що розташована на території Ковалівської сільської ради, с. Головеньки Немирівського району Вінницької області, та присвоїти їй кадастровий номер.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 до закінчення строку дії оренди за договором оренди землі від 16 січня 2007 року, який набрав чинності 15 лютого 2007 року, звернувся до орендодавця із заявою про поновлення договору оренди, яка була задоволена рішенням 10 сесії Головеньківської сільської ради Немирівського району Вінницької області 6-го скликання від 03 березня 2012 року, 10 березня 2012 року ОСОБА_1 та Головеньківська сільська рада Немирівського району Вінницької області уклали додаткову угоду до договору оренди землі про його поновлення. Факт відсутності державної реєстрації цієї додаткової угоди не змінює тієї обставини, що до закінчення строку оренди орендар повідомив орендодавця про свій намір скористатись переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар подав проєкт додаткової угоди. ОСОБА_2 продовжує використовувати земельну ділянку за призначенням, виконує умови договору оренди землі.

В подальшому, через відсутність державної реєстрації права власності на земельну ділянку за Головенівською сільською радою Немирівського району Вінницької області право оренди на цю ділянку не може бути зареєстроване за ОСОБА_1 , який здійснив усі залежні від нього дії для такої реєстрації та присвоєння земельній ділянці кадастрового номера.

Оскільки вимога про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області здійснити державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер є похідною від вимоги про поновлення договору оренди, то її задоволення надасть змогу позивачеві здійснити реєстрацію права оренди спірної ділянки, а відтак забезпечить ефективний захист його права.

Суд першої інстанції відхилив доводи Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про те, що спірна земельна ділянка розташована за межами населеного пункту, а тому Головеньківська сільська рада Немирівського району Вінницької області не мала права нею розпоряджатися через відсутність доказів на підтвердження цієї обставини.

В апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просило рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалося на те, що для реєстрації права оренди після відмови у здійсненні державної реєстрації права оренди позивач повинен був подати доопрацьовані документи разом із заявою за встановленою формою через Центр надання адміністративних послуг. У справі взагалі не має доказів про реєстрацію відповідного речового права на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 . Після укладення у березні 2012 року додаткової угоди до договору оренди землі її державної реєстрації позивач у встановленому законом порядку не здійснив. Земельна ділянка, що є предметом спору, розташована за межами населеного пункту с. Головеньки на території Немирівського району Вінницької області, належить до категорії земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, а тому розпорядження такою земельною ділянкою належить до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. При цьому, пославшись на недоведеність зазначеної обставини, суд не огляну Публічну кадастрову карту України, яка є у вільному доступі. Зобов`язавши Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області здійснити державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер, суд втрутився у дискреційні повноваження органу державної влади.

Представник позивача адвокат Герасимчук О. О. подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без мін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права, відповідно до обставин справи та норм матеріального права, які регулюють правовідносини сторін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 лютого 2021 року залучено до участі у справі Немипівську міську раду вінницької області як процесуального правонаступника Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Суд установив, що 16 січня 2007 року ОСОБА_1 уклав з Головеньківською сільською радою Немирівського району Вінницької договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення орні землі, загальною площею 30 га, що розташована на території Головеньківської сільської ради, с. Головеньки Немирівського району Вінницької області, на строк 5 років. Цей договір був зареєстрований Вінницькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» 15 лютого 2007 року.

03 березня 2012 року Головеньківською сільською радою Немирівського району Вінницької області прийнято рішення про поновлення договору оренди зі ОСОБА_1 на 5 років. Пунком 2 цього рішення ОСОБА_1 зобов`язано в місячний строк укласти додаткову угоду до договору оренди.

10 березня 2012 року сторони підписали додаткову угоду про поновлення договору оренди від 16 січня 2007 року.

29 вересня 2016 року Головеньківська сільська рада Немирівського району Вінницької області листом повідомила ОСОБА_1 про необхідність у найкоротший строк зареєструвати право оренди земельної ділянки.

08 листопада 2016 року Головеньківська сільська рада Немирівського району Вінницької області прийняла рішення, за яким в рішенні 10 сесії 6-го скликання від 03 березня 2012 року «Про поновлення договору оренди землі гр. ОСОБА_1 » змінила строк дії договору з 5 на 49 років. Цим же рішенням йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки.

25 жовтня 2017 року ОСОБА_1 уклав з приватним підприємством «Земельно-кадастрове бюро» договір на розробку технічної документації із землеустрою, яка була виготовлена 26 листопада 2017 року і передана на розгляд кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

05 квітня 2018 року кадастровий реєстратор відділу у Немирівському районі Вінницької області Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області виніс рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через відсутність відомостей про поновлення договору оренди землі, що був зареєстрований 15 лютого 2007 року за № 01 строком на 5 років, невиконання пункту 2 рішення 10 сесії Головеньківської сільської ради Немирівського району Вінницької 6-го скликання від 03 березня 2012 року.

22 червня 2018 року Відділ у Немирівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на повторне звернення ОСОБА_1 про розгляд технічної документації та внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, повідомив, що послуга з державної реєстрації земельної ділянки віднесена до переліку адміністративних послуг, які надаються через центр надання адміністративних послуг. Рекомендовано ОСОБА_1 звернутись із заявою за встановленою формою разом з оригіналом доопрацьованої документації із землеустрою (підтвердженням виконання рекомендацій, викладених у рішенні про відмову у внесенні відомостей) та електронним документом до державного кадастрового реєстратора відділу, але через Центр надання адміністративних послуг.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 цього Закону у редакції, чинній на момент укладення договору оренди спірної земельної ділянки, істотними умовами договору оренди землі є, зокрема , об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки). Невід`ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Ця ж стаття у редакції, чинній на час укладення (підписання) додаткової угоди до договору оренди землі у березні 2012 року установлювала, що об`єкт оренди як обов`язкова умова договору оренди землі повинна містити окрім зазначення розміру земельної ділянки та її місця розташування, кадастровий номер земельної ділянки.

Наслідком недодержання зазначеної вимоги була відмова у державній реєстрації договору оренди землі, а також визнання його недійсним відповідно до закону.

Чинність договору оренди землі пов`язувалась із його державною реєстрацією (стаття 18 Закону України «Про оренду землі»).

Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина друга статті 20 Закону України «Про оренду землі» у тій же редакції).

Частина перша статті 79 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначає, що земельна ділянка як об`єкт права власності це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно зі статтею 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є:

а) громадяни та юридичні особи на землі приватної власності;

б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності;

в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності.

Відповідно до частини першої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації (частина друга статті 125 ЗК України).

Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2016 року, справа № 6-643цс16 прийшов до висновку, що учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановлену форму. Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

До правовідносин, що виникли до 01 січня 2013 року, Верховний Суд України висловив таку ж правову позицію 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16, згідно з якою за змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Таким чином, Верховний Суд України, виклавши зазначену позицію, фактично розвів у часі момент укладення договору та момент набрання ним чинності. Про таке ж розмежування йдеться і в постановах від 18 грудня 2013 року, справа № 6-127цс13, 19 лютого 2014 року, справа № 6-162цс 13 та деяких інших, в яких Верховний Суд України підтвердив вище зазначену позицію та конкретизував, зробивши такі правові висновки:

1) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений;

2) після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності;

3) цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Отже, ураховуючи те, що договір оренди землі, укладений 16 січня 2007 року між ОСОБА_1 та Головенівською сільською радою Немирівського району Вінницької області строком на 5 років був зареєстрований 15 лютого 2007 року, то строк оренди за цим договором закінчився 16 лютого 2012 року. Відповідно з того часу припинились правовідносини оренди спірної земельної ділянки.

При цьому, 10 березня 2012 року ОСОБА_1 та Головенівська сільська рада Немирівського району Вінницької області уклали додаткову угоду про поновлення дії договору оренди, але оскільки ця угода зареєстрована у встановленому законом порядку не була, право оренди земельної ділянки у ОСОБА_1 на новий строк не виникло.

Не можна погодитись із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 здійснив усі залежні від нього дії для державної реєстрації права оренди земельної ділянки з огляду на таке.

Пунктом 3 частини першої статті 2, пунктом 2 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи уразі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. З цього слідує однозначний висновок, що обов`язок звернутись із заявою про реєстрацію договору оренди землі (додаткової угоди до договору оренди землі, якою його поновлено на новий строк) до відповідного державного реєстратора покладається саме на орендаря, як на особу, яка набула речове право щодо земельної ділянки. Наслідком невиконання цього обов`язку, як зазначалось вище, є не набуття (припинення) права користування земельною ділянкою (стаття 125 ЗК України).

Як видно з матеріалів справи після закінчення дії договору оренди в лютому 2012 року позивач не вживав заходів щодо визначення у встановленому законом порядку об`єкту оренди (до договору оренди та додаткової угоди до нього не додано плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)) та, відповідно, державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди, укладеної між ним та Головеньківською сільською радою Немирівського району Вінницької області 10 березня 2012 року.

Лише після звернення у вересні 2016 року Головенівського сільського голови про необхідність реєстрації права оренди земельної ділянки та прийняття рішення сільської ради від 08 листопада 2016 року про внесення змін до рішення 10 сесії 6-го скликання від 03 березня 2012 року ОСОБА_1 05 грудня 2016 року звернувся до Приватного підприємства «Земельно-кадастрове бюро» із заявою про проведення кадастрової зйомки та розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і 20 листопада 2017 року уклав з цим підприємством відповідний договір.

Тобто, фактично починаючи з 16 лютого 2012 року ОСОБА_1 використовував земельну ділянку без відповідної правової підстави.

Крім того, згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої п`ятої статті 33 цього Закону(у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Великою Палатою Верховного Суду викладено правовий висновок, що право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 Цивільного кодексу України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення), та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони (постанова від 12 лютого 2019 року у справі № 914/2649/17 (провадження № 12-216гс18)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Як уже вказувалось, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. З цього випливає обов`язок орендодавця передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на новий строк. Відповідно до частини восьмої статті 33 названого Закону таке передання здійснюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі. Зазначена додаткова угода відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З наведеного вбачається, що якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).

Суд першої інстанції, всупереч наведеним вище нормам матеріального права та висновкам Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах застосував спосіб захисту права, яке позивач вважав порушеним, який не можна вважати ефективним способом захисту права орендаря на поновлення договору оренди, через відсутність формулювання у позовній заяві, а отже й у рішенні суду, умов додаткової угоди до договору оренди. З позовної заяви та рішення суду першої інстанції взагалі не можна зрозуміти, на який строк та на яких умовах визнано поновленим договір оренди землі.

Оскільки позивач не є законним власником чи користувачем спірної земельної ділянки, а доводи позовної вимоги про здійснення державної реєстрації земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера мотивовані саме наявністю у нього права користування земельною ділянкою внаслідок поновлення договору оренди землі і неможливістю реалізації цього права через відсутність такої реєстрації, тобто є похідними від вимоги про визнання поновленим договору оренди землі (про що правильно зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції), то апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення цієї вимоги.

Тобто, відмова кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки прав позивача не порушує.

Крім того, відповідно до частини першої, абзацу першого частини третьої статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється, зокрема, за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Порядок формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав установлено статтею 79-1 ЗК України.

Так, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (частини перша п`ята, дев`ята, десята цієї статті).

Як видно з технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), ОСОБА_1 звертався до кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області саме з метою реєстрації речового права права оренди на земельну ділянку, а не в порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою.

Тобто, суд першої інстанції фактично зобов`язав кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області здійснити державну реєстрацію земельної ділянки державної або комунальної форми власності без дотримання установленого законом порядку для формування такої ділянки, що є неприпустимим.

Щодо решти доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд виходить із того, що позивач, як такий, що не є законним користувачем спірної земельної ділянки, а відтак і не має права вимагати захисту організаційного права орендаря земельної ділянки на поновлення договору оренди землі та реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, ураховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)), це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороно, а тому не вважає за доцільне давати їм юридичну оцінку, оскільки вона не змінить загальних висновків, викладених у цій постанові.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2020 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Вінницької області, як процесуального правонаступника Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання договору оренди землі поновленим та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення складено 25 березня 2021 року)

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук