КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________
Справа №363/373/18
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5448/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Сакалошу Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Полуніної Катерини Анатоліївни на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 5 січня 2021 року (суддя Рудюк О.Д.) за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Полуніної Катерини Анатоліївни про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 червня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку передбаченого Законом України «Про державний бюджет України», щомісячно, починаючи з 1 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 7 травня 2019 року заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 червня 2018 року змінено в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 та визначено аліменти у розмірі 1014грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

У листопаді 2020р. представник ОСОБА_1 - адвокат Полуніна К.А. звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого документа, виданого 3 червня 2018 року, таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 6 грудня 2019 року малолітня дитина ОСОБА_4 за письмовою згодою батька виїхав до Республіки Польща у супроводі матері ОСОБА_1 та проживає з нею за межами України, а тому дана обставина припиняє обов`язок ОСОБА_1 сплачувати аліменти на сина.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 5 січня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Полуніна К.А. просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким визнати виконавчий лист, виданий 3 червня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 014грн щомісячно, але не менше

50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, таким, що не підлягає виконанню.

Представник боржника посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, так як суд поверхнево дослідив надані докази, не врахував, що син сторін проживає разом з матір`ю у Республіці Польща та перебуває на її утриманні, що розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації Київської області вирішено відібрати малолітнього ОСОБА_3 від батька ОСОБА_2 та передано його матері ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 надав письмову згоду на тимчасовий виїзд дитини до Республіка Польща.

Представник боржника стверджує, що ОСОБА_2 не несе витрат по утриманню дитини, а тому не має правових підстав для отримання аліментів на сина.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, вважаючи доводи представника заявника безпідставними, оскільки рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2017 року, яким визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з батьком - ОСОБА_2 , та заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 червня 2018 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , яке змінено постановою Київського апеляційного суду від 7 травня 2019 року, набрали законної сили і підлягають виконанню.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги шляхом направлення судового повідомлення на електронну адресу, у судове засідання не з`явився, клопотання про його перенесення не подав, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Полуніної К.А., яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 червня 2018 року, яке змінено постановою Київського апеляційного суду від 7 травня 2019 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1014грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 1 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

3 червня 2020 року Вишгородським районним судом Київської області виданий виконавчий лист на виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) від 8 липня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62501408.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявником не наведено та судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок

добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України).

Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для громадян і підлягають виконанню на всій територій України.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів є чинним, а відтак підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про те, що дитина сторін проживає разом з матір`ю і за згодою батька ОСОБА_2 виїхала разом із матір`ю до Республіки Польща, не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, так як з наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_2 надавав згоду на тимчасовий виїзд дитини до межі України, однак положеннями ст. 432 ЦПК України не передбачена можливість визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, тимчасово.

Також не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області № 641 від 16 грудня 2019 року про відібрання малолітнього ОСОБА_3 від батька ОСОБА_2 та передачу його матері ОСОБА_1 , так як вказане розпорядження не скасовує рішення суду про стягнення аліментів.

ОСОБА_1 не позбавлена можливості захистити своє порушене право шляхом пред`явлення відповідного позову до суду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що представник заявника просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 3 червня 2018 року, однак на виконанні у державній виконавчій службі перебуває виконавчий лист, виданий Вишгородським районним судом Київської області 3 червня 2020 року.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Полуніної Катерини Анатоліївни залишити без задоволення, ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 5 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 березня 2021 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк