ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року

м. Харків

справа № 641/7755/20

провадження № 22ц/818/1321/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

учасники справи:

заявник приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович,

зацікавлені особи Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 10 листопада 2020 року в складі судді Курганникової О.А.,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку статті 443 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, яким просив суд визначити частку майна ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки вказаної квартири.

Подання обґрунтоване тим, що у приватного виконавця на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист №755/13243/14-ц, виданий 15.11.2019 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 заборгованості за договором кредиту на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 678115,78 грн. Боржником за виконавчим документом визначено ОСОБА_1 23.12.2019 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (ВП №60934854) та накладено арешт на все майно боржника у межах суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця. В декларації боржник зазначив, що не має джерела доходу, окрім пенсії, а також будь-якого майна. 28.09.2002 ОСОБА_1 надано заяву, в якій повідомлено уточнюючі відомості до вказаної декларації, а саме вказано про належність боржнику автомобіля, внесків до статутного фонду двох юридичних осіб та квартири на праві спільної сумісної власності за адресою: АДРЕСА_2 . Боржник запропонував в першу чергу звернути стягнення на його частку в указаній квартирі. Частки співвласників у вказаній квартирі не визначені. Приватний виконавець вживає всіх можливих заходів для виконання рішення, однак такі заходи не призводять до його належного виконання. Водночас боржник рішення суду добровільно не виконує, доступу до житла не надає, в зв`язку з чим здійснити перевірку майнового стану за місцем реєстрації немає можливості. З огляду на вказані обставини, з метою виконання рішення суду, вважає необхідним звернути стягнення на нерухоме майно боржника, для чого необхідно визначити частку у квартирі, якою боржник володіє спільно з іншими особами.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2020 року подання задоволено. Визначено, що ОСОБА_1 належить право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. знаходиться виконавчий лист №755/13243/14-ц, виданий 15.11.2019 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованості за договором кредиту на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 678115,78 грн. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3 . Оскільки частки боржника та ще трьох співвласників квартири не визначені, їх частки є рівними по 1/4. Враховуючи, що боржник володіє спільно з іншими особами вказаною квартирою, суд прийшов до висновку про виділення частки боржника у такому майні.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить ухвалу суду скасувати, в задоволенні подання приватного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду була винесена за відсутності апелянта, без належного повідомлення про розгляд даної справи і виклику в судове засідання, чим порушено його конституційне право на участь в судовому розгляді, не забезпечено йому можливості надати суду докази. Виділ частки майна боржника можливий лише у разі дотримання виконавцем почерговості стягнення за виконавчим документом. Однак виконавець не звернув стягнення на рахунок апелянта у банку, а також на предмет застави, що є забезпеченням виконання зобов`язань за виконавчим листом. За таких обставин звернення стягнення на частку майна боржника є передчасним, що не було враховано судом першої інстанції.

Також ОСОБА_1 подані письмові пояснення до апеляційної скарги, в який заявлені в скарзі вимоги він підтримує. Зазначає, що 10.09.2019 рішенням загальних зборів учасників Акціонерного товариства (далі АТ) «Альфа-Банк» та загальних зборів учасників АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.02.2021 у справі №755/13243/14-ц у виконавчому провадженні №60334854 було замінено сторону з АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк». Крім того, в грудні 2020 року між ОСОБА_1 і АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», досягнуто згоди щодо врегулювання заборгованості за виконавчим листом №755/13243/14-ц. На даний час основним предметом стягнення з нього заборгованості за указаним виконавчим листом є належний йому транспортний засіб, в зв`язку з чим у визначенні належної йому частки майна, з метою подальшого звернення на неї стягнення приватним виконавцем, наразі немає необхідності.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. знаходиться виконавчий лист №755/13243/14-ц, виданий 15.11.2019 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованості за договором кредиту на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 678115,78 грн.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 28.08.2006, виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради Суровцеву В.Б., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3 (а.с. 22).

У листі від 03.07.2020 №6272/04-08/20 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради зазначило, що ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.08.2006 № НОМЕР_1 , виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_3 (а.с. 21).

Статтею 443 ЦПК України передбачено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Частиною 6 статті 48 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Частиною 1 статті 368 Цивільного кодексу (далі ЦК) України визначено, що спільна сумісна власність це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до частини 2 статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Оскільки квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, ідеальна частка, яка належить ОСОБА_1 , становить 1/4 частку квартири.

Згідно із частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Отже, відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності на об`єкти нерухомості.

Звернувшись до суду з даним поданням приватний виконавець ставить питання лише про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Питання звернення стягнення на вказане майно судом не вирішувалось.

Таким чином, обставини, на які посилається ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для його скасування.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів, про наявність підстав для задоволення подання приватного виконавця.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про задоволення подання приватного виконавця.

З огляду на те, що судове рішення відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 371, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 10 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 березня 2021 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді С.С.Кругова

О.В. Маміна