КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/1375/20 Головуючий у І інстанції Осаулова Н.А.
Провадження №22-ц/824/5205/2021 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Приходька К.П.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Факел» про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

у червні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Факел», в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 319 537,11 грн. на відшкодування здійснених витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 14 червня 2012 року ОСОБА_1 працювала у відповідача на посаді економіста з планування, а пізніше - на посаді начальника відділу аналізу та аудиту.

30 вересня 2019 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням.

Під час виконання своїх трудових обов`язків ОСОБА_1 періодично за власні кошти здійснювались платежі від імені відповідача на користь третіх осіб. Необхідність здійснення таких платежів була зумовлена відсутністю грошових коштів на рахунках відповідача або тимчасовим арештом таких рахунків, в той час, як нездійснення платежів певним контрагентам відповідача могло призвести до зупинення виробничої діяльності або завдати йому значних збитків. Факт здійснення таких платежів підтверджувався відповідними платіжними документами та звітами (авансовими звітами), які подавалися відповідачу та затверджувалися керівництвом.

Так, на дату звільнення ОСОБА_1 у відповідача перед останньою утворилася заборгованість у сумі 319 537,11 грн.

18 лютого 2020 року ОСОБА_1 поштою на адресу ПрАТ «Факел» направлено вимогу про сплату коштів, яка була отримана відповідачем, однак залишена ним без реагування.

З огляду на вказане, посилаючись на положення статті 1160 ЦК України, позивач претендує на відшкодування відповідачем здійснених нею витрат.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заявлені нею вимоги.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо ненадання позивачем належних та допустимих доказів в обґрунтування заявлених нею вимог. Вважає, що факт наявності заборгованості відповідача перед нею доведений повністю, натомість відповідач не надав жодного доказу, який би спростував її доводи.

Позивач зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки листу «Про надання інформації» від 30 вересня 2019 року №103/624, в якому відповідач в особі генерального директора ПрАТ «Факел» В.В.Брижатого підтвердив наявність заборгованості перед позивачем по авансовим звітам в сумі 319 537,11 грн. Відомостей, викладених у названому листі, не спростовано, доказів, які б спростовували викладені у листі обставини, не надано.

Посилання відповідача на те, що названий лист підписано генеральним директором ПрАТ «Факел» В.В.Брижатим в останній день його роботи в товаристві не свідчить про недійсність такого листа або неправдивість викладеної в ньому інформації, а навпаки - свідчить про підписання такого листа повноважним керівником відповідача під час виконання ним своїх посадових повноважень.

Обставини підписання названого листа та засвідчення печаткою підпису генерального директора ПрАТ «Факел» В.В.Брижатого на ньому не мають жодного значення для вирішення спору, оскільки відповідачем по справі не оспорювався а ні факт наявності повноважень у Брижатого В.В. станом на 30 вересня 2019 року, як керівника ПрАТ «Факел», а ні належність підпису на листі саме Брижатому В.В. , а ні справжність відбитку печатки на листі.

Фактично не оспорювався відповідачем і розмір заборгованості, вказаний у зазначеному листі.

Крім того, суд першої інстанції надав неправильну оцінку додатку до вказаного листа - оборотно-сальдовій відомості за період з 12.06.2012 по 30.09.2019 року, вказавши, що вона не відповідає вимогам ДСТУ 4163-2003. В той же час, згідно пункту 1.1. Вимог до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності. Картка рахунку та оборотно-сальдова відомість не є організаційно-розпорядчим документом, що унеможливлює застосування до неї приписів ДСТУ 4163-2003.

Фактично, зазначена картка рахунку, яка є додатком до листа відповідача «Про надання інформації» від 30 вересня 2019 року №103/624, містить в собі розшифрування складових загальної суми заборгованості відповідача переді мною, а не є самостійним документом.

Звертає також увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що платіжні документи та відповідні звіти, які підтверджували здійснені позивачем витрати на загальну суму 319 537,11 грн. були подані відповідачу, ним погоджені та перебувають у його володінні, що унеможливлює їх подання стороною позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому за підписом генерального директора ПрАТ «Факел» Севостьяновим Ю.Б., відповідач висловлює свою незгоду з доводами апеляційної скарги, посилаючись на їх безпідставність. Зазначає, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції надав правильну оцінку поданим доказам, зокрема листу «Про надання інформації» від 30.09.2019 року за №103/624 та доданій до нього сальдовій відомості за період з 12.06.2012 року по 30.09.2019 року.

Відповідач також звертає увагу суду апеляційної інстанції на положення частини 2 статті 1160 ЦК України, відповідно до яких особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, не має права вимагати відшкодування зроблених витрат, якщо при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії.

Вказує, що позивачкою не було надано суду доказів, які б засвідчили те, що при першій нагоді позивач повідомила відповідача про свої дії, вналідок яких вона набула право вимагати від відповідача відшкодування фактично зроблених витрат.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена.

У відповідності до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутності.

Представник відповідача - адвокат Демидас Д.А. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять жодних доказів, а саме платіжних документів та відповідних звітів, а також доказів про наявність у позивача матеріальної можливості вносити зазначені в оборотно -сальдовій відомості суми, які б дали змогу зробити достовірний висновок, що позивачем дійсно здійснювалися платежі за власні кошти від імені відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, з огляду на таке.

З матеріалів справи, зокрема з копії трудової книжки, вбачається, що 14 червня 2012 року позивачка ОСОБА_1 була прийнята на постійну роботу у планово-економічне бюро економістом з планування до Публічного акціонерного товариства «Факел».

27.11.2012 року ОСОБА_1 переведено на посаду начальника відділу аналізу та аудиту вказаного товариства.

Рішенням Загальних зборів акціонерів ПАТ «Факел» від 26 квітня 2017 року змінено тип з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство та перейменовано на Приватне акціонерне товариство «Факел»

30 вересня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за власним бажанням (а.с. 8-10).

Згідно листа ПрАТ «Факел» від 30.09.2019 року №103/624, останнє надає підтвердження, що станом на 30.09.2019 року у підприємства обліковується заборгованість по авансовим звітам перед ОСОБА_1 в сумі 319 537,11 грн. (а.с. 11).

До цього листа додано оборотно-сальдову відомість за період 12.06.2012 по 30.09.2019 року (а.с. 12-23).

Встановлено також, що ОСОБА_1 зверталась до ПрАТ «Факел» з вимогою від 18.02.2019 року, у якій просила сплатити вказану заборгованість протягом семи днів з дня отримання вимоги (а.с. 24-25).

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 зазначала, що під час виконання нею своїх трудових обов`язків періодично, за власні кошти, нею були здійснені платежі від імені відповідача. Зазначене було викликане відсутністю грошових коштів на рахунках відповідача або тимчасовим арештом рахунків.

На підтвердження здійснення таких оплат за власний кошт, позивачем було надано докази: Лист №103/624 від 30.09.2019 року «Про надання інформації» за підписом генерального директора ПрАТ «Факел» Брижатого В.В., згідно змісту якого ПрАТ «Факел» надає підтвердження, що станом на 30.09.2019 року у підприємства ПрАТ «Факел» обліковується заборгованість по авансовим звітам перед ОСОБА_1 в сумі 319 537,11 грн. (а.с. 11, 96)

Надаючи оцінку зазначеному листу, суд першої інстанції на підставі пояснень, наданих позивачем, встановив, що зазначений лист, а також додаток до листа - оборотно-сальдова відомість за період з 12.06.2012 року по 30.09.2019 року, були сформовані та завірені печаткою особисто позивачкою ОСОБА_1 .

За відсутності доказів, підтверджуючих повноваження ОСОБА_1 на формування даних документів, суд першої інстанції дійшов висновку про їх неналежність.

В той же час, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що обставини підписання названого листа та засвідчення печаткою підпису генерального директора ПрАТ «Факел» В.В.Брижатого на ньому не мають жодного значення для вирішення спору, оскільки відповідачем по справі не оспорювався а ні факт наявності повноважень у Брижатого В.В. станом на 30 вересня 2019 року, як керівника ПрАТ «Факел», а ні належність підпису на листі саме Брижатому В.В. , а ні справжність відбитку печатки на листі.

Так, в ході розгляду справи не було спростовано наявність у генерального директора ПрАТ «Факел» В.В.Брижатого станом на 30.09.2019 року повноважень на підписання зазначеного листа.

Справжність відбитку печатки ПрАТ «Факел» також сумніву не викликає.

Таким чином, колегія апеляційного суду приходить до висновку про те, що достовірність інформації, викладеної у змісті листа №103/624 від 30.09.2019 року «Про надання інформації» за підписом генерального директора ПрАТ «Факел» Брижатого В.В. відповідачем не спростована.

Заперечуючи проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, в ході розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем було заявлене клопотання про застосування строку позовної давності, посилаючись на положення трудового законодавства, які врегульовують правовідносини між підприємством та працівником у разі, коли для придбання товарів (робіт, послуг) працівнику видаються готівкові кошти під звіт та коли працівник придбав товари (роботи, послуги) для виробничих потреб підприємства за рахунок власних коштів.

При цьому, відповідачем не було подано заперечень як стосовно факту внесення ОСОБА_1 власних коштів від імені підприємства за вказаний нею період, так і стосовно розміру заборгованості підприємства перед позивачем.

Відповідно до частини третьої статті 1158 ЦК України якщо особа, яка розпочала дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, не має можливості повідомити про свої дії цю особу, вона зобов`язана вжити усіх залежних від неї заходів щодо попередження, усунення або зменшення невигідних майнових наслідків для іншої особи. Особа, яка вчиняє дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана взяти на себе всі обов`язки, пов`язані із вчиненням цих дій, зокрема обов`язки щодо вчинених правочинів.

Особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано (стаття 1159 ЦК України).

За положеннями ст.1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат.

Аналіз змісту зазначених вище положень цивільного законодавства, дозволяє дійти висновку про те, що щойно керівник підприємства схвалить дії працівника стосовно внесення останнім власних коштів на потреби підприємства без доручення, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір (ч. 2 ст. 1158 ЦКУ). В описаному випадку ним буде договір доручення (гл. 68 «Доручення» ЦКУ). Тобто схвалення дій працівника означає, що між ним і роботодавцем укладено договір доручення, за яким працівник уже виконав свою частину зобов`язань. Залишилося тільки роботодавцю виконати свою - відшкодувати витрачені працівником кошти.

Водночас правочин працівника вважатиметься схваленим, зокрема у разі якщо особа, яку він представляв (підприємство в особі керівника), учинить дії, що свідчать про прийняття його до виконання (ч. 1 ст. 241 ЦКУ).

Такою дією буде затвердження керівником звіту працівника про фактично понесені витрати (з додаванням до нього підтвердних документів).

В даній справі, лист №103/624 від 30.09.2019 року є належним доказом, на підставі якого можна встановити, що керівником ПрАТ «Факел» затверджена та визнана заборгованість підприємства по авансовим звітам перед ОСОБА_1 на суму 319 537,11 гривень.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим по справі обставинам, рішення ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильнимзастосуванням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про задоволення позову.

З огляду на вказане, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заявленого позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 7988,44грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 364, 367, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2020 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Факел» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Факел» на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 319 537 (триста дев`ятнадцять тисяч п`ятсот тридцять сім) гривень 11 коп., а також суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 7988 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 44 коп

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Факел», 08500, Київська обл., місто Фастів, Промвузол, .

Повний текст постанови виготовлено 25 березня 2021 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Приходько К.П.