25.03.2021 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира в складі:
головуючого - судді Слюсарчук Н.Ф.
з участю секретаря с/з Наральник Н. А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач 16.12.2020 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим та недоцільним.
В судове засідання позивач не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, місце, розгляд справи був належним чином повідомлений.
Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.08.2016 року /а.с. 3/.
Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч. 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.
Як проголошено положеннями ст. 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст.ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору.
В результаті відносин, які склалися в сім`ї, позивач прийшла до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згодна. В зв`язку з цим, суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 13, 81, 130, 223, 247, 263-265, 280, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 110,112, СК України суд,-
Розірвати шлюб між громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстровано Сєвєродонецьким міським відділом ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції в Луганській області від 30.08.2016 року, актовий запис №591.
Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя: Н.Ф. Слюсарчук