Справа № 2-26/11
Провадження № 2-з/932/43/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашов І.А., розглянувши в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про відновлення провадження у справі № 2-26/11 за її позовом до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в користуванні будинком та земельною ділянкою, знесення самочинно побудованих будівель і споруд, та забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Бабушкінським районим судом м. Дніпропетровська розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в користуванні будинком та земельною ділянкою, знесення самочинно побудованих будівель і споруд.

16 березня 2021 року позивач звернулась до суду із заявою, в якій вона просить відновити провадження у даній справі та вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати (продавати, дарувати та інше) належні йому 43/100 домоволодіння АДРЕСА_1 до набрання чинності судовим рішенням по справі 2-26/11 провадження № 2/932/75/20.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що на даний час ОСОБА_2 має намір продати належну йому на праві власності 43/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 . Оскільки на теперішній час перешкоди, які створював ОСОБА_2 у користуванні домоволодінням та земельною ділянкою не усунуті, самочинні прибудови та споруди не знесені, земельна ділянка не приведена у первісний стан, заявник вважає, що співвласник ОСОБА_2 не має законних підстав для відчуження своєї частки будинку, і є необхідність винесення ухвали про забезпечення позову, якою має бути заборонено йому здійснювати продаж домоволодіння до розгляду спору про усунення перешкод у користуванні будинком, знесення самочинних споруд по суті.

У зв`язку із викладеним, позивач просить вжити заходів забезпечення позову, заяву задовольнити.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Отже, з урахуванням вимог вищевказаної статті, суд дійшов висновку про здійснення розгляду заяви без повідомлення учасників справи.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та долучені до неї документи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік заходів забезпечення позову наведений у ст. 150 ЦПК України.

Аналіз ч. 2 ст. 149 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову є доведена наявність реальної загрози невиконання (утруднення виконання) чи унеможливлення виконання рішення суду. При цьому застосування таких заходів не повинно порушувати прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками цього судового процесу, а лише запроваджувати тимчасові обмеження, що дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам у виконанні рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 07 серпня 1985 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Слободян В.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3575, є власником 43/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зазначена норма Конституції України кореспондується зі ст. 321 ЦК України, де також зауважено про непорушність права власності та недопустимість обмеження особи у здійсненні цього права.

Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З матеріалів справи убачається, що у спільній частковій власності позивача та ОСОБА_2 перебуває спірний будинок. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2015 р. було заборонено ОСОБА_2 проведення на земельній ділянці, розташованій в АДРЕСА_1 будівельних робіт по реконструкції гаражів «К», надбудови над гаражами «К-1» із сходовою клітиною, що веде до неї № 10 та сходовою площадкою над навісом «З», а саме проведення робіт по реконструкції, перебудові цих будівель та споруд, виконання кам`яних, бетонних, дерев`яних, кровельних, гідроізоляційних робіт, монтажу металевих конструкцій, проведення робіт по встановленню системи опалення, водопостачання, каналізації.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 вересня 2017 року вказана ухвала про забезпечення позову, залишена без змін.

Отже, у даній справі вже були вжити заходи забезпечення позову, які наразі не скасовані.

В заяві про забезпечення позову від 16.03.2021 р. позивач ставить питання про заборону співвласнику домоволодіння ОСОБА_2 здійснювати відчуження належної йому частки у спірному будинку. При цьому заявниця посилається на те, що у технічному паспорті на домоволодіння ОСОБА_2 не внесено поточні зміни щодо переобладнання будинку, не проставлено відмітку «погашено» щодо будівель і споруд, які вже реконструйовані, а порядок користування земельною ділянкою, який ним встановлений, не відповідає інтересам співвласника та порушує її права.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Предметом позовних вимог у справі 2-26/11 є зобов`язання ОСОБА_2 знести огорожу та самовільно збудований ним другий поверх над будинком А-1, заборонити мити автомобілі на території земельної ділянки, зобов`язання зняти мотузку.

Однак позивачем в заяві про забезпечення позову не доведено, яким чином може бути утруднене чи унеможливлене виконання судового рішення у майбутньому в разі задоволення її позовних вимог.

Посилання на те, що при продажі власник буде використовувати відомості недійсного технічного паспорту, продавати будівлі, які давно знищені, площі яких не відповідають дійсності тощо, суд не може взяти до уваги, оскільки при оформленні договору відчуження нерухомості є обов`язковою технічна інвентаризація та виготовлення нового технічного паспорту, якщо остання інвентаризація була пізніше ніж за 6 місяців до дати укладання договору купівлі-продажу. Нотаріус зобов`язаний перевірити ці відомості.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до положень ст. ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не доведено, що на даний час існує ризик того, що відчуження частки ОСОБА_3 у спільному майні, може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього судового рішення, у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , або може призвести до інших негативних наслідків.

Право власності є непорушним, тому заборонити особі вільно розпоряджатися своє часткою у спільному майні, суд не має правових підстав. Це буде обмеженням права власності. До того ж, ОСОБА_2 належним чином повідомив ОСОБА_1 про намір здійснити продаж своєї частки, а отже виконав вимоги ст. 362 ЦК України щодо переважного права ОСОБА_1 на купівлю даної частки.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено, яким чином може бути утруднене чи унеможливлене виконання судового рішення у майбутньому в разі задоволення її позовних вимог.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, задля забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності повинна здійснюватися судом з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, й інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Суд відзначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема, й власника ОСОБА_3 .

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

З приводу відновлення провадження у справі, про що просить позивач, суд зауважує, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2015 р. було поновлено провадження у справі, і більше провадження не зупинялось.

Керуючись ст. ст. 149 - 153, 258, 259, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Ухвалу складено та підписано в нарадчій кімнаті 23 березня 2021 року.

Суддя І.А. Кондрашов