Дата документу 25.03.2021 Справа № 937/2159/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/2159/20
Провадження №22-ц/807/711/21
Головуючий в 1-й інстанції Купавська Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тимцясь Руслана Анатолійовича на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2020 року, ухвалене у м. Мелітополь у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати арешт на належне йому майно, який було накладено ухвалою слідчого судді у справі № 320/3360/19, посилаючись на те, що йому на праві власності належать верстати: зубошевенгувальний верстат 5702В №2566, зубодовбальний верстат 5122, № НОМЕР_1 , шліцефрезерний верстат 5350 №1ц94, заточний верстат б/н, строгальний верстат 7305т № 93034, круглошліфовальний верстат 3М152МВФ2, № 66366/443, горизонтально-фрезерувальний верстат 6Н81 №21873, вертикально-фрезерувальний верстат 6Т10 №0639, випробувальний стенд КІІ-4.28097 № 2945, токарський ЧПУ 16К20 Ф3РМ, токарський ЧПУ 16К20 ФЗРМ 132, що знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Железнякова, 72. За клопотанням слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Парфентьєвої Ю.П. про арешт майна слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 27.09.2019 у кримінальному провадженні ЄРДР № 0003940 від 12 грудня 2018 року накладено арешт на майно, а саме: круглошліфовальний станок 3М152МВФ2, зубошевенгувальний станок 5702В, зубодовбальний станок 5122, зубофрезерний станок 5А312, токарський станок ЧПУ 16К20 Ф3РМ, токарський станок ЧПУ 16К20 ФЗРМ 132; горизонтально-фрезерний станок 6Р81, шліцефрезерний станок 5350, випробувальний стенд КІ 1774, що знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Железнякова, 72, шляхом заборони їх відчуження. В подальшому слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.09.2019 за клопотанням заявника було частково скасовано арешт з майна, а саме: на зубофрезерний станок 5А312. Постановою слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Парфентьєвою Ю.П. від 20 грудня 2019 року кримінальне провадження ЄРДР № 0003940 від 12 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Враховуючи, що спірне питання не було вирішено через закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування, заявник просив скасувати арешт майна та заборону ним розпоряджатись.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2020 року, позов ОСОБА_2 до Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту задоволено повністю.

Скасовано арешт та заборону відчуження, накладений ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.09.2019, у справі № 320/3360/19, на майно: круглошліфовальний станок 3М152МВФ2, зубошевенгувальний станок 5702В, зубодовбальний станок 5122, токарський станок ЧПУ 16К20 Ф3РМ, токарський станок ЧПУ 16К20 ФЗРМ 132; горизонтально-фрезерний станок 6Р81, шліцефрезерний станок 5350, випробувальний стенд КІ 1774, що знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Железнякова, 72, які належать ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тимцясь Руслана Анатолійовича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що цивільна справа за позовом ОСОБА_2 розглянута без залучення до участі у справі ОСОБА_1 , який є власником майна на яке накладено арешт, при цьому питання щодо зняття арешту розглянуто в межах цивільного провадження, хоча оскільки арешт накладався в кримінальній справі, зняття арешту повинно розглядатися за правилами КПК України.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2021 року це 227 000 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270,00 грн. (2270,00 грн. Х 100 = 227 000 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 377 ЦПК України - судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2019 року, справа № 320/3360/19, клопотання слідчого Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області Парфентьєвої Ю.П. про арешт майна у кримінальному провадженні ЄРДР № 0003940 від 12 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, задоволено частково. Накладено арешт на майно, а саме: круглошліфовальний станок 3М152МВФ2, зубошевенгувальний станок 5702В, зубодовбальний станок 5122, зубофрезерний станок 5А312, токарський станок ЧПУ 16К20 Ф3РМ, токарський станок ЧПУ 16К20 ФЗРМ 132; горизонтально-фрезерний станок 6Р81, шліцефрезерний станок 5350, випробувальний стенд КІ 1774, що знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Железнякова, 72, шляхом заборони відчуження цього майна. В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2019 року, справа № 320/3360/19, клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна задоволено частково. Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2019 року у кримінальному провадженні ЄРДР № 0003940 від 12 грудня 2018 року, а саме: арешт на зубофрезерний станок 5А312. В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Постановою слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Парфентьєвою Ю.П. від 20 грудня 2019 року кримінальне провадження ЄРДР № 0003940 від 12 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Арешт на майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальному провадженні, з позовом про зняття арешту з майна звернувся ОСОБА_2 , який є власником нерухомого майна.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Якщо арешт накладений за КПК України 2012 року на майно особи, яка є учасником кримінального провадження, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 202/5044/17, від 28 листопада 2018 року у справі № 636/959/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 640/17552/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 202/1452/18, від 11 вересня 2019 року у справі № 504/1306/15-ц).

Частиною першою статті 1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України 2012 року. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України 2012 року).

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно із частиною третьою статті 174 КПК України 2012 року прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначене судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частина четверта статті 174 КПК України 2012 року).

Втім, частини третя та четверта статті 174 КПК України 2012 року регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження. Натомість у цій справі кримінальне провадження закрив постановою слідчий, який згідно з приписами КПК України 2012 року, на відміну від прокурора, не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Такі висновки відповідають Правовій позиції, висловленій Великою палатою Верховного Суду України в постанові від 30 червня 2020 року (справа № 14-516цс19).

Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу у порядку цивільного судочинства помилково і неправильно визначився з юрисдикційністю спору, який виник між сторонами у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 ЦПК України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тимцясь Руслана Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2020 року у цій справі скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 березня 2021 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков