Справа № 645/7651/20
Провадження № 2/645/736/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань - Малій О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 11.10.2019 року по справі № 640/11716/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2019 року по справі № 640/11716/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаним рішенням встановлено факт наявності у сторін спільного малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживання малолітнього сина разом з позивачем та перебування сина на утриманні у позивача; наявність у відповідача зобов`язання сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина. Позивач вважає, що сплата відповідачем аліментів у розмірі, що перевищує 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку безумовно відповідатиме найкращим інтересам малолітнього сина та сприятиме забезпеченню фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Крім того, позивач зазначає, що вона має третю групу інвалідності, що свідчить, що за станом здоров`я позивач у певній мірі обмежена у можливості працювати понаднормово або вільно обирати вид професійної зайнятості та отримувати доходи, необхідні для забезпечення найкращих інтересів малолітнього сина. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народила донька - ОСОБА_4 . З наведеного вбачається, що станом на день подання позовної заяви, на утриманні у позивача перебуває двоє малолітніх дітей, що суттєво впливає на загальний обсяг витрат позивача на утримання дітей. Крім того, малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлені наступні діагнози - остеохондроз поперечного відділу хребта, диспластичний остеохондроз поперечного відділу хребта, хронічний рецидивуючий риносинусит, хронічний вазомоторний риніт. Позивачу відомо, що відповідач регулярно виїжджає з території України на територію Республіки Польща та здійснює трудову або підприємницьку діяльність на території Республіка Польща.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

05.02.2021 року представником відповідача - адвокатом Плотніковою І.Ю. подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позивачкою до позовної заяви не додано жодного доказу щодо наявності у відповідача постійного фіксованого розміру доходу, отже вирахування суми аліментів у вигляді частки від заробітку в такому випадку може призвести до непорозумінь у визначенні частки від заробітку. Щодо обмеженості забезпечення неповнолітнього ОСОБА_3 у зв`язку із перебуванням позивачки у декретній відпустці, то дана обставина не може бути визнана поважною причиною для звільнення від виконання батьківських обов`язків. Представник відповідача зазначає, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з новим чоловіком, який є батьком її малолітньої доньки, та має обов`язок щодо належного забезпечення родини. Крім того, позивачка у своїй позовній заяві у розділі ціни позову зазначає про стягнення з відповідача суми аліментів не менше 7185 грн., але водночас в позовних вимогах зазначено про стягнення з відповідача 1/ 4 частини з усіх видів заробітку щомісячно. Отже, зважаючи на свій обов`язок брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, представник відповідача вважає, що відповідач належним чином виконує свої батьківські обов`язки повністю, своєчасно та належним чином сплачує аліменти, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

23.02.2021 року позивачкою ОСОБА_1 подані письмові пояснення по справі.

01.03.2021 року представником відповідача - адвокатом Плотніковою І.Ю. подані заперечення на відповідь на відзив (пояснення).

Представник позивача - адвокат Качмар В.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Плотнікова І.Ю. заперечувала проти задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у запереченнях на відповідь на відзив (пояснення).

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2019 року по справі № 640/11716/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.06.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Вказаним рішенням встановлено, що сторони по справі мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, вказаним рішенням встановлено, що позивачка є інвалідом третьої групи та не взмозі самостійно утримувати дитину.

У відповідності дост.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Положеннями ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, виходячи з положень ч.3.ст.181 СК України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р., за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Тобто право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист. 192 СК Українизміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Згідност. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Зі змісту ст.183 СК України випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатнихчленів сім`ї.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно не працює, як безробітний на обліку в Державній службі зайнятості населення не перебуває, заперечуючи проти позову офіційних підтверджених даних про розмір свого доходу суду довести не може.

В той же час розмір аліментів, що присуджений рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2019 року, у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісячно, є меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, значно не відповідає рекомендованому розміру аліментів на одну дитину, що повинен становити на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (з 01.01.2021 року - 2395 грн.), а тому доводи позивача про доцільність зміни способу стягнення аліментів для задоволення потреб дітей та їх гармонійного розвитку заслуговують на увагу.

Не зважаючи на відсутність офіційних джерел існування та даних про дохід відповідача, встановлено, що він підтримує власний рівень життя на достатньому рівні, має можливість сплачувати регулярно присуджені з нього аліменти з моменту постановлення рішення Київським районним судом м. Харкова 11.10.2019 року.

В той же час через зростання та дорослення дитини не зменшуються потреби у забезпеченні її коштовним взуттям та одягом, продуктами харчування, оплати проїзду в міському транспорті, забезпечення іншим необхідним в зв`язку із навчанням у школі.

Крім того, наданими з боку позивачки довідками медичних установ підтверджено наявність певних хронічних вад здоров`я неповнолітнього сина, які беззаперечно вимагають витрат на придбання лікарських засобів, регулярне медичне обстеження.

Так, з наданого позивачем консультативного висновку № 1327 від 03.09.2019 року, виданого КНП ХОР "Обласна клінічна травматологічна лікарня", вбачається, що ОСОБА_3 має діагноз: остеохондроз поперечного відділу хребта.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 6112, виданої КНП ХОР "Обласна клінічна травматологічна лікарня", ОСОБА_3 має діагноз: диспластичний остеохондроз поперечного відділу хребта. Плоскостопість 2-3 ст.

З листа КНП "Міська дитяча поліклініка № 15" Харківської міської ради від 03.03.2020 року вбачається, що з 25.09.2019 року по 16.10.2019 року ОСОБА_3 перебував на обстеженні та лікуванні в умовах стаціонару КНП ХОР "Обласна клінічна травматологічна лікарня, де хлопчику вперше був встановлений діагноз: диспластичний остеохондроз поперечного відділу хребта, плоскостопість 2-3 ст. та призначено лікування. 29.02.2020 року хлопчик оглянутий лікарем педіатром ОСОБА_6 в умовах підприємства, соматично здоровий, фізичний розвиток хлопчика - зріст та маса тіла дуже високі, перевищують середні показники хлопчиків у 11,5 років: зріст - 174 см, вага - 94 кг.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає підставними позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме з твердої грошової суми у розмірі 1100 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

У відповідності дост.141 ЦПК Україниз відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., від сплати якого позивачка звільнена.

На підставі викладеного, керуючисьст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини»,Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.180-184,192 Сімейного кодексу України, ст.ст.4,12,76-81,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 11.10.2019 року по справі № 640/11716/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 11.10.2019 року по справі № 640/11716/19з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі1100 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, припинити з дня набрання рішенням по даній справі законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 користь держави судовий збір у розмірі 840 ( вісімсот сорок) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому порядку місцеп роживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 30.03.2021 року.

Суддя-