справа №619/271/21
провадження №2/619/420/21
іменем України
25 березня 2021 року
Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/271/21,
ім`я (найменування) сторін:
позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості,
представник позивача: Темнюкова М.І.
Виклад позиції позивача.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 16.01.2021, судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідача.
Ухвалою суду від 28.01.2021 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.02.2021, яке відкладене на 25.03.2021 у зв`язку з неявкою представника позивача.
Відповідач у судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав 28.04.2015 договір №1068080 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. На підставі вказаного договору було відкрито ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_1 за тарифним пакетом «Зарплатний». Тарифи за користування платіжною картою розміщені на сайті банку та інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку (а.с.22-23).
У зв`язку з підписанням указаного вище договору відповідачу була видана платіжна картка (а.с. 24).
Крім того, ОСОБА_1 13.08.2015 написав Заяву на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи, відповідно до якої встановлено кредитний ліміт у розмірі 8000,00 грн, а також підтвердив, що інформація, яка вказана в заяві-анкеті та кредитній заявці є дійсною. Крім того, останній підтвердив, що ознайомлений з тарифами банку та правилами користування БПК і згоден їх виконувати. А також, ОСОБА_1 було написано заяву про надання дозволу на встановлення ліміту кредиту по картковому рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито на ім`я ОСОБА_1 , у сумі 8000,00 грн. (а.с.12-13).
Крім того, 27.08.2015 ОСОБА_1 підписав додатковий договір до договору №1068080 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до змісту якого поточний рахунок № НОМЕР_1 , тарифний пакет «Зарплатний». Тарифи за користування платіжною картою розміщені на сайті банку та інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку. Платіжна картка Mastercard Debit Standart 0 грн. Процентна ставка на залишок коштів за рахунком складає 0,00 процентів річних. Процентна ставка на залишок коштів за послугою «Мобільні заощадження» складає 9,00% річних. Банк встановлює клієнту кредит у сумі 8000,00 грн. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24% річних і сплачується щомісячно. Процента ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 40,00% річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00%. За умов безготівкового розрахунку платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом Грейс-періоду складає 0,001 % річних (а.с.14).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно зі ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачео, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З позовом про визнання недійсним кредитного договору ОСОБА_1 до суду не звертався.
Крім того, з розрахунку заборгованості наданого банком, убачається, що відповідач користувався кредитними коштами та періодично здійснював його погашення. Доказів на спростування вказаного розрахунку, відповідачем не надано.
Суд зазначає, що позивачем доведено факт отримання кредиту та наявності заборгованості у відповідача.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.
Проте, в матеріалах справи відсутні відомості стосовно домовленості сторін щодо обов`язку сплати позичальником на користь банку пені.
Договір №1068080 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, заява на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи, додатковий договір до договору №1068080 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки не містить відомостей стосовно пені.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та правила користування платіжними карткам, емітованими АТ «Ощадбанк», ознайомився і погодився з ними, підписуючи вищевказані заяви, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати пені, а саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка договору із сайту позивача без підписів відповідача, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в Умови та правила кредитування.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України.
Тобто кредитор міг додати до позовної заяви договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та правила користування платіжними карткам, емітованими АТ «Ощадбанк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
При цьому, згідно з вимогами процесуального права доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Згідно змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Враховуючи, що належних та допустимих доказів щодо досягнення умов про пеню суду не надано, отже, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягненняпені в розмірі 284,92 грн.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.
Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2073,20 грн (дві тисячі сімдесят три гривні 20 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається Харківському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України через Дергачівський районний суд Харківської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до ч. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», , місцезнаходження: 61003, м. Харків, Конституції майдан, буд. 22.

Відповідач: ОСОБА_1 : ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І. М. Нечипоренко