РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/23451/19

Провадження № 22-ц/4815/84/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Гордійчук С. О.

суддів: суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державна казначейська служба України,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2020 року, ухвалене в складі судді Бучко Т.М., повний текст якого складено 24 жовтня 2020 року у справі № 569/23451/19,

в с т а н о в и в :

В грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державна казначейська служба України про стягнення коштів в рахунок відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, якою встановлено протиправність дій Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області та зобов`язано відповідача вчинити дії щодо розгляду питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1

05 вересня 2017 року Рівненським окружним адміністративним судом винесена ухвала, якою дії Головнго управління Держгеокадастру в Рівненській області, вчинені на виконання постанови суду від 18 травня 2017 року, визнано протиправними та зобов`язано відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця.

29 вересня 2017 року позивачу вкотре було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою, оскільки земельна ділянка перебуває у приватній власності іншої особи.

Протиправні дії Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області, що полягали в ненадані позивачу земельної ділянки, завдали йому шкоди яку він оцінує в розмірі 1173240 грн. Протиправність дій полягала в тому, що неодноразово відповідачем неодноразово було відмовлено в задоволені заяв позивача, після чого він вимушений звертатися до суду з метою захисту своїх законних прав та інтересів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2020 року в позові ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Зазначає, що між діями Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області та шкодою, яка полягає у тому, що позивач був позбавлений можливості завершити процедуру одержання безоплатно у власність земельну ділянку, встановлений причинний зв`язок, що підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Покликається на постанови Верховного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 369/6516/16-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 203/1784/16-ц.

У відзивах на апеляційного суду Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області та Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області заперечують доводи останньої просять рішення суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення відповідає.

Установлено, що 29 квітня 2016 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області з проханням надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га, яка розташована на території Обарівської сільської ради (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Наказом № 17-1719/16-16-СГ від 29 квітня 2016 року позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

На підставі договору № 120-2016-12-Г від 15 грудня 2016 року ФОП ОСОБА_2 розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 .

Екперт державної експертизи ОСОБА_3 погодила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, про що свідчить висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 20 лютого 2017 року № 147/88-17.

13 березня 2017 року реєстратор відділу в Рівненському районі міськрайонного управління у Рівненському районі та м.Рівному Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області зареєстрував в Державному земельному кадастрі земельну ділянку площею 2,0 га на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області за кадастровим номером :03:004:0270 на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 15 грудня 2016 року, розробленого ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

14 березня 2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою та видачі наказу про передачу земельної ділянки у приватну власність.

Листом № Г-1106/0-2736/0/6-17 від 29 березня 2017 року Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області відмовило позивачу в задоволенні клопотання, оскільки поданий на затвердження проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства, встановленим нормам та правилам.

3 квітня 2017 року позивач вдруге звернувся до відповідача з клопотанням про затвердження проекту землеустрою.

Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області повторно відмовило позивачу в задоволенні клопотання з ти же підстав, що були зазначені в листі від 29 березня 2017 року, про що свідчить повідомлення про розгляд звернення № Г-1486/0-3193/0/6-17 від 14 квітня 2017 року.

Рівненський окружний адміністративний суд постановою від 18 травня 2017 року у справі № 817/641/17 за позовом ОСОБА_1 визнав протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га громадянину ОСОБА_1 безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, викладені в листах від 29 березня 2017 року № Г-1106/0-2736/0/6-17 та від 14 квітня 2017 року № Г-1486/0-3193/0/6-17; зобов`язав Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області розглянути подане ОСОБА_1 клопотання про затвердження проекту землеустрою у порядку і у спосіб, передбачені ст.118 Земельного кодексу України; зобов`язав Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з моменту набрання рішенням суду законної сили. Вказана постанова залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року та постановою Верховного Суду від 28 серпня 2018 року.

Листами № Г-2825/0-5468/0/6-17 від 29 червня 2017 року, № Г-3216/0-5891/0/6-17 від 13 липня 2017 року, № Г-3216/0-5976/0/6-17 від 18 липня 2017 року позивачу вкотре було відмовлено Головним управлінням Держгеокадастру в Рівненській області в затвердженні проекту землеустрою з посиланням на підстави відмови, зазначені в листі № Г-1486/0-3193/0/6-17 від 14 квітня 2017 року.

1 вересня 2017 року постаново Рівненського окружного адміністративного суду визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області, вчинені на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі № 817/641/17 та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з моменту набрання даного рішення суду законної сили.

24 жовтня 2017 року Рівненський окружний адміністративний суд повідомив позивача про невиконання Головним управлінням Держгеокадастру в Рівненській області рішення суду.

2 листопада 2017 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Вознюк І.Я. повідомила Головне управління Національної поліції в Рівненській області про вчинення службовими особами Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України.

15 вересня 2017 року Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області видало наказ про надання дозволу на розробку документації із землеустрою громадянину ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0270 та надалі передало вказану земельну ділянку йому у приватну власність, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру НВ-017 від 13 жовтня 2017 року.

15 вересня 2017 року Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області видало наказ про надання дозволу на розробку документації із землеустрою громадянину ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0270 та надалі передало вказану земельну ділянку йому у приватну власність, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру НВ-017 від 13 жовтня 2017 року.

Рівненський районний суд Рівненської області рішенням від 20 червня 2018 року у справі № 570/4494/17 визнав неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_4 та скасував наказ Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області № 17-3195/16-17-СГ від 15 вересня 2017 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_4 ; визнав протиправним та скасував наказ № 17-3415/16-17-СГ від 22 вересня 2017 року Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки площею 2,00 га на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області ОСОБА_4 ; скасував державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0270. Зазначене рішення Рівненський апеляційний суд постановою від 21 листопада 2018 року та Верховний Суд постановою від 18 березня 2020 року залишили без змін.

Наразі спірна земельна ділянка перебуває у приватній власності громадянина ОСОБА_5 .

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Отже, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 536/233/16-ц, від 30 березня 2018 р. у справі № 826/5737/16, від 3 жовтня 2018 року у справі № 820/4149/17 рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Як вбачається з матеріалів справи позивач стверджує, що шкода завдана внаслідок неправомірних дій Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області , що виразилась в незаконному позбавленні його можливості завершити процедуру одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства.

Колегія суддів звертає увагу, що безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності проводиться за цільовим призначенням, тобто для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, а не є комерційною діяльністю з метою отримання доходу від продажу цієї ділянки за ринковими цінами, тому ототожнення позивачем розміру ринкової вартості спірної земельної ділянки зі спричиненими йому збитками не ґрунтується на будь-яких нормах закону, на які він посилався.

Надання відповідачем ГУ ДГК дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку.

Під час розгляду справи позивач не довів наявність усіх складових елементів, які за змістом статей 1173, 1174 ЦК України є підставою для покладення на відповідача відповідальності за завдану шкоду.

За наведеного, суд першої інстанції, із яким погоджується колегія суддів, встановивши, що позивач втратив земельну ділянку не як річ, а як можливість набуття її у власність, дійшов правильного висновку, що останній не довів наявність завданої йому діями Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області шкоди.

Витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а саме можливості завершити процедуру одержання безоплатно у власність земельної ділянки, ОСОБА_1 не обґрунтовував та саме з цих підстав позов не заявляв.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення і зміни відповідних правовідносин). Водночас, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27 березня 2018 року у справі №910/17999/16; пункт 38 постанови від 25 квітня 2018 року у справі №925/3/7, пункт 40 постанов від 25 квітня 2018 року у справі №910/24257/16). Такі ж висновки були викладені і в постановах Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі №910/8956/15 і від 13 вересня 2017 року у справі №923/682/16.

Також колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо врахування судом апеляційної інстанції під час розгляду справи висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 01 серпня 2018 року у справі № 369/6516/16-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 203/1784/16-ц, оскільки рішення у цих справах ухвалені за інших фактичних обставин.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору витрати, за подання апеляційної скарги слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2020 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 березня 2021року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.