ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22ц/821/582/21, 22-ц/821/536/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №692/67/20 Категорія: 305010900 Чепурний О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.
судді секретарГончар Н.І., Сіренко Ю.В. Попова М.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 14.01.2021 (повний текст складено 18.01.2021, суддя в суді першої інстанції Чепурний О.П.) та апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Сидоренко В.А. на додаткове рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 01.02.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті ДТП,

в с т а н о в и в :

у січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на його користь 5949,79 грн. у відшкодування матеріальної та 10000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди від ДТП, мотивуючи про те, що 11.09.2017 близько 12 год. 15 хв. по вул. Центральній в смт. Драбів відповідач скоїв ДТП, внаслідок якого у позивача виникли матеріальні збитки було пошкоджено його автомобіль марки «DAEWOO-SENS», д.н.з. НОМЕР_1 , а також завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює в 10000,00 грн.

Позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є предметом розгляду в цій справі.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 14.01.2021 позовні вимоги у справі залишено без задоволення. Суд вказав, що огляд транспортного засобу, на підставі якого було обраховано матеріальні збитки, проведений з істотними порушеннями законодавства, отже належних та допустимих доказів у підтвердження розміру матеріальної шкоди позивачем не надано. Також суд вказав, що позивачем не підтверджено доказами наявність у нього моральної шкоди від ДТП, враховуючи, що відповідач позичав йому кошти для швидкого ремонту автомобіля, тобто вчиняв дії для усунення завданих ним негативних наслідків для позивача.

Додатковим рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 01.02.2021 у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог у справі з відповідача на користь позивача стягнуто 8100,00 грн. судових витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав 16.02.2021 апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення від 14.01.2021 суду першої інстанції та новим рішенням задовольнити його позовні вимоги. В обґрунтування вказано на те, що звіт про проведення незалежної оцінки для визначення вартості матеріальних збитків після ДТП від 07.11.2019 проведено на замовлення позивача сертифікованим оцінювачем ОСОБА_3 ПП «Консультант» та він є належним письмовим доказом у справі для визначення розміру матеріальних збитків у позивача. Факти пошкодження майна позивача з вини відповідача у справі та перебування позивача за кермом під час ДТП свідчать про наявність у нього відповідних моральних страждань, що дає підстави для відшкодування моральної шкоди.

Також апеляційну скаргу на додаткове рішення суду від 01.02.2021 подано представником відповідача адвокатом Сидоренком В.А., в якій він, вказуючи на порушення судом норм процесуального права, просить додаткове рішення змінити, стягнувши з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 24300,00 грн. Зазначає, що обсяг витрат відповідача на правничу допомогу підтверджується наданими доказами. Позивач не подавав суду клопотання про не співмірність заявлених до стягнення сум. Позивач порушував вимоги процесуального законодавства, адже неналежним чином подавав докази, не доставив у засідання два рази свідка для допиту судом, заявив вимогу про відшкодування моральної шкоди, яку суд відхилив.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відповідач просив суд її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.11.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, що полягало в тому, що ОСОБА_2 близько 12 год.15 хв. в смт. Драбів по вул. Центральній, неподалік від магазину «Кошик», керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , здаючи назад, не пересвідчився в безпеці руху, допустив зіткнення з автомобілем позивача, в результаті чого автомобіль останнього «DAEWOO-SENS», д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

З листа ТДВ «Експрес страхування» від 13.102.2018 №741 вбачається, що ОСОБА_1 отримав виплати зі страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «DAEWOO-SENS», д.н.з. НОМЕР_1 , в повному обсязі в сумі 8798,21 грн.

Розмір матеріальних збитків визначено на підставі протоколу огляду від 13.09.2017 транспортного засобу, фото додатків та положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003.

Позивач вказує, що розмір збитків є більшим ніж йому було відшкодовано страховою компанією, що підтверджується звітом про проведення незалежної оцінки від 07.11.2019 за яким розмір матеріальних збитків після ДТП внаслідок пошкодження автомобіля позивача складає 14748,00 грн., які обраховані на дату складання звіту.

Також позивач вказує, про те, що внаслідок ДТП з вини відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, погіршенні стану здоров`я, проходженні лікування на стаціонарному відділенні лікарні, через погіршення технічного стану автомобіля позивач, який є особою похилого віку та члени його родини не мали можливості користуватися ним, зазнавши побутових незручностей. Також він був вимушений шукати гроші для ремонту автомобіля.

З урахуванням наведеного позивач порушує перед судом питання про відшкодування з винуватця ДТП матеріальної та моральної шкоди. Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають наступне правове регулювання.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП, в якому пошкоджено автомобіль позивача, була застрахована в ТДВ «Експрес страхування». В судовому засіданні обидві сторони по справі підтвердили той факт, що ліміт страхового відшкодування по матеріальній шкоді становить за вказаним договором страхування 51 000,00 грн.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 вказаного Закону, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Наведені висновки викладені в актуальній постанові ВП ВС від 04.07.2018 у справі №14-176цс18, а також відображено в постанові ВС від 26.06.2019 у справі №712/7242/16-ц.

Далі, згідно ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач; ч.2 ст.51 ЦПК України - якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

При судовому розгляді встановлено, що 26.01.2018 позивач звернувся до страхової компанії ТДВ «Експрес страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування (т.1 а.с.9) яке йому було виплачено в розмірі 8798,21грн., з урахування коефіцієнту фізичного зносу складових частин, що підлягають заміні.

Як зазначив позивач ОСОБА_1 5949,79 грн., які він просить суд стягнути на його користь з відповідача, є різницею між розміром матеріального збитку визначеного та фактично виплаченого за розрахунком страхової компанії, з яким він згідний частково, та розрахунком матеріального збитку, від 07.11.2019 проведеним на замовлення позивача сертифікованим оцінювачем ОСОБА_3 ПП «Консультант».

Доказів на підтвердження неможливості отримання страхової виплати від страховика відповідальності винуватця ДТП у розмірі, достатньому для відшкодування матеріальних збитків, враховуючи ліміт відповідальності страховика, який є більшим ніж матеріальні збитки позивача, останній не надав.

При цьому позивач ОСОБА_1 пояснив суду апеляційної інстанції, що з вимогою про стягнення з відповідача на його користь суми фізичного зносу автомобілю, що не відшкодовується страховою компанією він до суду не звертався.

Відтак звернення позивача з вимогами про відшкодування майнової шкоди за рахунок страхувальника, суперечить меті інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та свідчить про неналежного відповідача в цій справі в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди від ДТП.

В апеляційного суду за положеннями цивільного процесуального законодавства відсутні повноваження по залученню належного відповідача до розгляду справи на стадії апеляційного перегляду, враховуючи, що згідно вимог ч.6 ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а матеріально-правові вимоги до іншої особи є новими позовними вимогами.

Отже суд першої інстанції в цій справі помилково вказав про необхідність відмови у задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди за недоведеністю, так як такі вимоги заявлено до неналежного відповідача, що свідчить про відсутність правових підстав для їх задоволення (безпідставність).

Доводи скаржника в даному випадку таких висновків апеляційного суду не спростовують.

Одночасно апеляційний суд вважає помилковим та передчасним посилання суду першої інстанції в цій справі на те, що звіт про оцінку транспортного засобу позивача є неналежним доказом, адже він стосується предмету доказування в цій справі щодо визначення розміру матеріальних збитків у позивача.

У разі незгоди потерпілого з розміром страхового відшкодування виникають інші правовідносини з приводу застосування положень законодавства щодо здійснення страхових виплат за обов`язковим страхуванням цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд враховує таке.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 216/3521/16-ц від 01.09.2020 дійшла до висновку про те, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства у сукупності із фактичним обставинами даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивачу у справі внаслідок ДТП з вини відповідача було завдано моральної шкоди, яка полягає в стражданнях від пошкодження його майна, переживаннях у зв`язку з перебуванням в автомобілі під час ДТП, докладанні додаткових зусиль для відновлення свого майна, захисту порушених прав, організації свого порушеного звичного способу життя, оскільки він є особою похилого віку та автомобіль є необхідним засобом пересування та використання в щоденному побуті поїздки в лікарню, до магазину тощо. Належним розміром відшкодування позивачу у даній справі завданої йому моральної шкоди буде сума коштів в розмірі 7000,00 грн., яка належним чином відповідатиме рівню його моральних страждань внаслідок суттєвого пошкодження належного йому майна, засадам розумності та справедливості.

Указані кошти мають бути стягнуті з винуватця ДТП.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не підтверджено доказами наявність у нього моральної шкоди від ДТП, враховуючи, що відповідач позичав йому кошти для швидкого ремонту автомобіля, апеляційний суд вважає помилковим, адже безсумнівно пошкодження майна особи внаслідок протиправних дій іншого учасника правовідносин спричиняє виникнення моральних страждань. Крім того, надання в позику коштів за обставин цієї справи не може свідчити про відсутність страждань у позивача, адже він зобов`язується ці кошти у визначені строки повернути, такі правовідносини мають іншу правову регламентацію ніж правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Також рішенням Драбівського районного суду від 01.03.2019 у справі №692/44/18 з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за позикою, про яку вказав суд в цій справі, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Висновки суду першої інстанції в цій частині є такими, що не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 14.01.2021 у даній справі та додаткове рішення від 01.02.2021, яким вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами, слід скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права - ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та прийняти постанову про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, якою стягнути з відповідача на користь позивача 7000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а в задоволенні інших позовних вимог у справі - відмовити.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги представника відповідача стосовно необхідності відшкодування ОСОБА_2 24300,00 грн. витрат на правничу допомогу за розгляд цієї справи, апеляційний суд приймає до уваги таке.

В т.2 а.с.21-22 зазначено склад наданої адвокатом Сидоренком В.А. правничої допомоги відповідачу ОСОБА_1 .

Так 18.02.2020 протягом 1 год. адвокат аналізував позовну заяву та матеріали цивільної справи, за що йому мало бути сплачено 1800,00 грн.

18.02.2020 протягом 1 год. мав зустріч з клієнтом для узгодження позиції по справі за що отримав 1800,00 год.

18.02.2020 готував 0,25 год. клопотання про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції за що отримав 450,00 грн.

19.02.2020 - готував відзив 2 години за що отримав 3600,00 грн.

15.04.2020 - готував 0,25 год. клопотання про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції за що отримав 450,00 грн.

04.05.2020 1 год. забезпечував судове представництво в режимі відеоконференції за що отримав 1800,00 грн.

05.05.2020 - готував 0,25 год. клопотання про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції за що отримав 450,00 грн.

05.05.2020 готував 0,75 год. заперечення щодо прийняття від позивача доказів за що отримав 1350,00 грн.

03.07.2020 - готував 0,25 год. клопотання про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції за що отримав 450,00 грн.

07.09.2020 1 год. забезпечував судове представництво в режимі відеоконференції за що отримав 1800,00 грн.

30.11.2020 0,5 год. готував клопотання про повернення до стадії дослідження доказів за що отримав 900,00 грн.

01.12.2020 - 1 год. забезпечував судове представництво в режимі відеоконференції за що отримав 1800,00 грн.

10.12.2020 - 1 год. забезпечував судове представництво в режимі відеоконференції за що отримав 1800,00 грн.

10.12.2020 - готував 0,25 год. клопотання про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції за що отримав 450,00 грн.

14.01.2021 - 1 год. забезпечував судове представництво в режимі відеоконференції за що отримав 1800,00 грн.

14.01.2021 2 год. готував клопотання про включення до судових витрат витрати на професійну правничу допомогу за що отримав 3600,00 грн.

Згідно меморіального ордеру від 20.03.2020 відповідач заплатив адвокату 8100,00 грн. в оплату наданої правничої допомоги (т.2 а.с.19).

Також відповідно до правових висновків ВП ВС від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та ВС в постанові від 23.11.2020 у справі №638/7748/18 згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує ЄСПЛ , присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У даній справі позовні вимоги задоволено на 44%, отже, враховуючи вказану правову позицію ВС та факт підтвердження оплати відповідачем наданої йому правової допомоги на суму 8100,00 грн., заперечення позивача щодо співмірності заявлених до стягнення відповідачем витрат на правничу допомогу в сумі 24300,00 грн., висловлених в судовому засіданні, у тому числі, в районному суді, апеляційний суд вважає, що обґрунтованим та співмірним зі складністю справи та її значенням для сторін, у аспекті того, що до відповідача, як винуватця ДТП, заявлено позовні вимоги про відшкодування завданої шкоди в сумі 15949,79 грн., розміром витрат на правничу допомогу відповідача буде сума коштів 8100,00 грн.

Отже з позивача на користь відповідача слід стягнути 4536,00 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Далі, згідно положень ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі); п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» - за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1% від ціни позову, не менше 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За розгляд майнових вимог на суму 15949,79 грн. судом першої інстанції позивач сплатив 1681,60 грн. судового збору, у той час як мав сплатити 840,80 грн. судового збору. За розгляд його апеляційної скарги позивач сплатив 2522,40 грн. судового збору, а мав сплатити 1261,20 грн.

Отже позивачу з державного бюджету слід повернути надмірно сплачений судовий збір у сумі 2102,00 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволення апеляційної скарги та позовних вимог у справі (на 44%) з відповідача на користь позивача слід стягнути 924,88 грн. ((840,80 + 1261,20) * 44%) судового збору за розгляд цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги сторін задовольнити частково.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 14.01.2021 та додаткове рішення від 01.02.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті ДТП, - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, - залишити без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а решту вимог про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 924,88 грн. судового збору за розгляд цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету надмірно сплачений судовий збір за розгляд цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій у сумі 2102,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4536,00 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 24.03.2021.

Суддя-доповідач

Судді