ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«25» березня 2021 року м. Херсон

Справа № 766/19710/20 Провадження № 22-ц/819/797/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С. І. від 01 лютого 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Чаплинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з вище зазначеною заявою до суду, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополі Автономної Республіки Крим у неї народилася донька, про що 29 вересня 2020 року відділом реєстрації народження м. Севастополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про народження, однак вказаний документ не є підставою для видачі свідоцтва про народження дитини відділами реєстрації актів цивільного стану України, оскільки виданий органами тимчасово окупованої території, що змушує їх, в порядку визначеному ч. 1 ст. 317 ЦПК України, звернутися до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а саме: обґрунтування залучення у якості заінтересованої особи Чаплинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), шляхом подачі доказів, яким чином заінтересована особа порушує права та інтереси заявника; зазначити посилання на докази, які є дійсними та створюють правові наслідки на території України щодо походження дитини; сплатити судовий збір.

На виконання вимог ухвали суду, 23 грудня 2020 року ОСОБА_1 направила на електронну пошту суду першої інстанції клопотання про відкриття провадження у справі в порядку усунення недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2020 року надано ОСОБА_1 додатковий строк для усунення недоліків заяви про встановлення факту.

27 січня 2021 року ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 24 грудня 2020 року направила на електронну пошту суду першої інстанції клопотання про відкриття провадження у справі в порядку усунення недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 01 лютого 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що зазначаючи в оскаржуваній ухвалі про те, що видані на непідконтрольній території документи, що підтверджують факт народження дитини є недійсними, суд дав оцінку доказам поза судового засідання; процесуальне законодавство не містить вимог щодо надання доказів підтвердження, яким чином зазначена в заяві заінтересована особа - Чаплинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) порушує права заявника, а в клопотаннях про усунення недоліків вона зазначала, що саме до цього відділу РАЦС звернеться з метою отримання свідоцтва про народження дитини; вимоги ухвали суду про сплату судового збору є незаконними, оскільки на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збори при подачі даної заяви.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини 1 статей 353 та 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається апеляційним судом у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги і відповідність оскаржуваної ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи неподаною та повертаючи ОСОБА_1 заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявник відповідно до ухвал суду не виконав вимоги, визначені ч.1 ст.185 ЦПК України у встановлений судом строк.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Пунктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Статтею 318 ЦПК України встановлено, що у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, обов`язково повинно бути зазначено мету встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о); б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження. Для розгляду відповідної справи у суді орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації народження, у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду першої інстанції з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, дотрималася вимог ст. 319 ЦПК України, долучила до неї паспорт громадянина України ОСОБА_1 ; свідоцтво про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виданим 04 квітня 2015 року відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим; свідоцтво про народження 11 вересня 2020 року дитини ОСОБА_3 , видане 25 вересня 2020 року 99100006 Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим /а. с. 2-4/.

Вказані документи підтверджують факт народження ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території України, (м. Сімферополь, АР Крим), наслідком чого і стало звернення до суду з даною заявою на підставі ст. 317 ЦПК України, а також те, що її матір`ю є ОСОБА_4 .

При цьому, заявниця не надала суду лікарське свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, оскільки вказаний документ видається в разі народження дитини на території України, і наявність такого документа не передбачає звернення до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Народження дитини в такому випадку реєструється органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Крім того, ухвалюючи судове рішення про визнання заяви неподаною та повернення її заявнику, суддя виходив з того, що при подачі заяви не сплачено судовий збір у встановленому ЗУ «Про судовий збір» розмірі.

Разом з тим, пунктом 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення суддя не врахував, що звернення до суду заявниця обґрунтувала тим, що встановлення юридичного факту необхідно їй для отримання свідоцтва про народження дитини та реалізацію гарантованого законом права на отримання грошової допомоги при народженні дитини, що в контексті приписів ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідної прецедентної практики Європейського суду з прав людини є майновим правом на мирне володіння майном, захист якого гарантується державами-учасницями.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги про наявність визначених законом підстав для застосування щодо заявниці положень п. 21 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» колегія суддів вважає обґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що процесуальне законодавство не містить вимог щодо надання доказів підтвердження, яким чином зазначена в заяві заінтересована особа Чаплинський відділ ДРАЦС, порушує права заявника, є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно пункту 8 Главі 1 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження копії такого рішення або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану в день її пред`явлення заявником.

ОСОБА_1 у заяві про встановлення факту, а також в клопотаннях про відкриття провадження у справі, поданих в порядку усунення недоліків зазначала, що Чаплинський відділ ДРАЦС у даній справі є заінтересованою особою, оскільки саме у ньому, як найближче розташованому до адміністративного кордону з АР Крим, вона отримає свідоцтво про народження дитини у разі ймовірного рішення суду про задоволення її заяви.

При цьому, цивільно-процесуальне законодавство не вимагає у заявника надання суду доказів того, яким чином заінтересована особа Чаплинський відділ ДРАЦС порушує права та інтереси заявника, а враховуючи, що остання зазначає, що саме у вказаному відділі реєстрації актів цивільного стану буде реєструвати народження дитини він повинен бути наділений цивільно-процесуальними правами учасника судового процесу.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про ще, що ухвала суду підлягає скасуванню, справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 379 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01 лютого 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. П. Воронцова

Судді: П. Я. Ігнатенко

О. М. Полікарпова