Провадження № 22-ц/4808/493/21
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І.А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Василишин Л.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадженнясправу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2021 року, вскладі судді Пастернак І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 05.07.2016 року вона з відповідачем уклала щлюб від якого у них народилася дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач тривалий період часу не допомагає у вихованні дитини та не надає допомоги на її утримання. Позивачка посилаючись на те, що не може самостійно забезпечити належне утримання дитини, а батько дитини є працездатним, здоровим, просила стягнути з нього аліменти на утримання дочки в розмірі 6 000 грн щомісячно.

Рішенням Івано-Франківського міського суду позов задоволено частково, постановлено стягувати з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі 1500 грн до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 21.08.2020 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині не задоволення її позовних вимог ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Вважає, що відповідач ОСОБА_2 матеріально спроможний сплачувати аліменти на утримання їхньої спільної дитини в розмірі 6000 грн щомісячно, оскільки він тривалий час займається підприємницькою діяльністю, а саме промисловою діяльністю по виготовленню брам, гаражних воріт тощо.

Зазначає, що факти та обставини, які нею заявлено в позові, відповідач жодним чином не спростував.

Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, в іншій частині рішення суду залишити в силі.

ОСОБА_2 правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції не в повній мірі відповідає вищезазначеним вимогам.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатним і спроможний платити аліменти на утримання дитини, розмір аліментів 1500 грн щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити її належний фізичний і духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача.

З таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2016 року, який рішенням Долинського районного суду від 20 серпня 2020 року, розірвано .

У шлюбі в сторін народилася дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом наведеної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Зазначені обставини не повною мірою були враховані судом першої інстанції.

Як убачається із змісту позовної заяви, ОСОБА_1 пред`явила позов про стягнення аліментів у розмірі 6000 грн.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідач є працездатною особою, на його утриманні інших неповнолітніх дітей не має. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд не врахував, що відповідач є фізичною особою підприємцем, подаючи відзив на позовну заяву (в якому просив відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів) не надав суду будь-яких доказів щодо його майнового стану.

Отже, суд визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн не врахував принцип найкращого забезпечення інтересів дитини та положень статті 182 СК України щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів на дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З врахуванням зазначених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів 1500 грн слід змінити та визначити аліменти у розмірі 2000 грн, оскільки такий розмір аліментів на переконання суду дозволить зберегти баланс між потребами дитини та спроможністю відповідача платити аліменти.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи

Частиною четвертою зазначеної статті визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів. В решті рішення суду слід залишити без зміни.

У зв`язку з частковим задоволенням позову судом апеляційної інстанції з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір за розгляд справи апеляційним судом пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 840,84 грн (за подання апеляційної скарги належав до сплати судовий збір в розмірі 1 261,20 грн х 33,33 % = 420,35 грн).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2021 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 ) аліменти в розмірі 2000 (дві тисячі) грн щомісячно, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 35 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

О.О. Томин