Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 березня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія СІТІ Фінанс», треті особи: приватний виконавець Юхименко Ольга Леонідівна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія СІТІ Фінанс», треті особи: приватний виконавець Юхименко О.Л., приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи її тим, що 04.10.2019 р. позивачем у відділі нарахування заробітної плати, за його місцем роботи в Головному управлінні Національної поліції в Закарпатській області, після неодержання в повному обсязі заробітної плати та фактично з`ясування підстав неповної виплати, було одержано копію Постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 04.09.2019р. по ВП № 59825827 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

23.10.2019 р. від приватного виконавця, третьої особи в даній справі, отримано пакет документів виконавчого провадження, а саме: договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку № НОМЕР_1 від 27.03.2013р.укладеного між ним та AT «Брокбізнес банк» (зарплатний проект), додаткову Угоду до Договору № 23146 від 27.03.2013 р. про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів, виконавчий напис № 3076 від 01.08.2019р. вчинений приватним нотаріусом БРНО Київської області Колейчик В.В. про звернення стягнення на загальну суму 8698,08 грн. за період стягнення 01.08.2019 р. по 18.06.2019 р. з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія Сіті фінанс», як правонаступника усіх прав та обов`язків AT Брокбізнесбанку за кредитним договором № 23146 від 27.03.2013р та постанови про відкриття виконавчого провадження № 59825824 від 16.08.2019 р.

Зазначає, що після ознайомлення з вище зазначеними документами не погоджується з наявністю у нього заборгованості перед відповідачем, як і її безпірністю, так і дотримання нотаріусом строків для вчинення виконавчого напису. Крім цього, жодних вимог, претензій як з боку AT «Брокбізнесбанк» так і нового кредитора протягом 2013 р. по 2019 р. він не отримував та не отримував повідомлення про зміну кредитора.

Отже, що стосується суми заборгованості нарахованої згідно оспорюваного виконавчого напису за період з 01.08.2018 р. по 18.06.2019 р., то як випливає з тексту додаткової Угоди про відкриття кредитної лінії № 23146 від 27.03.2013 р., то йому в рамках зарплатного проекту було надано кредитний ліміт на суму 7000,00 грн. строком з 27.03.2013 р. по 26.03.2015 року.

Вказує, що п.2 Додаткової Угоди процедура погашення кредитного ліміту визначалась шляхом договірного списання коштів з його зарплатного рахунку на який він отримував заробітну плату (п.п.11-12 Додаткової Угоди), а п.17 Додаткової угоди передбачає, що у разу несплати 2-х платежів підряд то строк повернення кредитного ліміту вважається таким що настав.

Тобто підсумовуючи вище наведені умови договору можна дійти до беззаперечного висновку, що AT «Брокбізнес банк» (первісний кредитор) з нього було отримано кошти за кредитним лімітом повністю шляхом договірного списання з заробітної плати та жодних претензій про нібито наявність боргу він не отримував. Більш того строк дії договору закінчився у будь якому випадку 26.03.2015 року. А відтак нарахування % так і самого кредитного ліміту відповідачем за період з 01.08.2018 р. по 18.06.2019 р. є безпідставні та необґрунтовані (не має ні факту надання останнім нового ліміту та факту отримання ним будь яких коштів за вказаний період.)

Крім цього, у пунктах 2 та 3 Додаткової угоди до Договору № 23146 від 27.03.2013 р. зазначено, що кредит повинен був бути повернутий не пізніше 26.03.2015 р. тому безумовним є те, що саме з цієї дати у стягувача виникло право вимоги до боржника. Нотаріус не мав правових підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки станом на день звернення стягувача (ТОВ «Фінансова компанія Сіті Фінанс») із заявою про вчинення виконавчого напису пройшло більше трьох років (01.08.2019 р.) з дня виникнення у відповідача права вимоги.

З урахуванням наведеного вище, позивач вважає, що спірний виконавчий напис був учинений із порушенням вимог закону, оскільки подані ТОВ «ТОВ «Фінансова компанія Сіті Фінанс» документи не підтверджують безспірність заборгованості боржника, такі подані за межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, що є підставою для визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку з наведеним, позивач ОСОБА_1 , просить суд визнати виконавчий напис від 01.08.2019 р. за № 3076, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейничком В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія СІТІ ФІНАНС» боргу в суму 8 698,08 грн. таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, однак його адвокат - Мигальчич Л. подала до суду заяву, якою просить розглянути справу у їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія СІТІ Фінанс», приватний виконавець Юхименко О.Л., приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. в судове засідання не з`явилися повторно, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача ОСОБА_1 , на користь акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 23146 за період з 01.08.2018 р. по 18.06.2019 р.

16.08.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59825827.

Згідно ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Саме така правова позиція сформульована в постанові ВСУ від 05 липня 2017 року за результатами касаційного перегляду цивільної справи №754/9711/14-ц.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем взагалі заперечується факт наявної у нього заборгованості перед відповідачем.

Крім цього, як слідує з оспорюваного позивачем виконавчого напису, нотаріус звертає стягнення на ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №23146, однак як встановлено в судовому засіданні договір №23146 не є кредитним, а є договором про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску.

Вказані обставини стверджуються змістом самого договору, який був досліджений судом та змістом мотивувальної частини рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року.

Крім цього, як слідує зі змісту самого договору №23146 та додаткової угоди №756-36-ЗІІКФ від 27.03.2013 року, строк дії такого встановлюється до 26.03.2015 року, тоді як оспорюваний виконавчий напис вчинено зі спливом трьох річного строку, тобто лише 01.08.2019 року, в якому стягнуто заборгованість за період з 01.08.2018 р. по 18.06.2019 р., включаючи нараховані відсотки.

Разом з тим, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» суду не надано документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача та наявність у нього права вимоги. Не надано таких документів і третьою особою - приватним нотаріусом нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

З позову вбачається, що ОСОБА_1 з наявністю у нього заборгованості перед відповідачем не погоджується.

Вказані обставини однозначно свідчать про те, що заборгованість ОСОБА_1 не є безспірною.

Проаналізувавши надані суду письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач довів суду факт вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат».

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги недоведеність відповідачем факту подання нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, а також заперечення позивача ОСОБА_1 щодо наявності безспірної заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими, а тому виконавчий напис від 01.08.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., зареєстрований в реєстрі за номером 3076, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія СІТІ Фінанс», заборгованості в розмірі 8 698, 08 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача - ТОВ «Фінансова Компаня «Сіті Фінанс».

Керуючись ст.ст. 4, 19, 259, 263, 264, 265, 280-281 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Виконавчий напис від 01.08.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за номером 3076, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія СІТІ Фінанс», заборгованості в розмірі 8 698, 08 грн. - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія СІТІ Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Повний текст рішення суду складено 26.03.2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк