Справа № 333/1184/21
Провадження № 2-о/333/77/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Наумової І.Й., за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В., представника заявниці адвоката Валько В.С., заінтересованої особи: ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Валько Віталія Сергійовича, зацікавлена особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшла вищевказана заява ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, яка обґрунтована наступним. Заявниця зазначає, що її донька ОСОБА_1 , яка проживає з нею, упродовж тривалого часу заявниці здійснює відносно неї психологічне насильство: постійно ображає її (нецензурна лайка, інші образи), шкодить її особисті речі (посуд, одяг тощо), не дає спокійно їй відпочивати (кричить та навмисно гучно себе поводить). ОСОБА_1 багато років зловживає спиртними напоями. Заявниця неодноразово викликала поліцію для того, щоб захиститися від домашнього насильства, але це не допомагає. Щодо ОСОБА_1 працівниками поліції складено мінімум чотири термінових заборонних приписів стосовно кривдника: №034198 від 13.12.19, №034442 від 02.02.20. №033920 від 13.03.20, №186699 від 28.01.21. За таких обставин заявниця не може спокійно жити. Подальше складання термінових приписів не призводить до бажаного результату. Заявниця, навіть, боїться за своє здоров`я. На підставі вищевикладеного, заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 у вигляді заборони їй перебувати в місці спільного проживання із ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців.

У судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_3 цю заяву підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених у ній.

Заінтересована ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення цієї заяви про встановлення обмежувального припису, зазначила, що вона є інвалідом 3-ї групи, мешкає зі своєю матір`ю ОСОБА_2 за вищезазначеною адресою, останній 80 років, вона потребує сторонньої допомоги, тому вона здійснює догляд за нею. Заявниця зазначила, що іншого житла вона не має. Здійснювати догляд за матір`ю, поважного віку, яка має досить складний характер, психологічно та фізично тяжко. Періодично між нею та матір`ю виникають побутові конфлікти, під час яких вона іноді не стримує свої емоції та вживає нецензурну лексику. Матір при незначній сварці відразу викликає поліцію.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2021 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду.

Заслухавши представника заявниці та зацікавлену особу ОСОБА_1 , та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вичиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З пояснень представника заявниці та заінтересованої особи, а також копій термінових заборонних приписів стосовно кривдника від 09.12.2019 р., 22.02.2020 р., 23.03.2020 р., 28.01.2021 р. встановлено, що заявниця та ОСОБА_1 , є матір`ю та донькою, які мешкають за однією адресою: АДРЕСА_1 , між останніми періодично виникають побутові конфлікти, під час яких ОСОБА_1 виражалась нецензурною лайкою відносно своєї матері ОСОБА_2 , в зв`язку з чим були виписані вищезазначені приписи. Заявниця є особою похилого віку, ОСОБА_1 здійснює догляд за матір`ю. ОСОБА_1 має інвалідність третьої групи. Дані обставини визнані представником заявниці та ОСОБА_1 .

В термінових приписах прописаний формальний виклад обставин, в деяких не читабельний, що ОСОБА_1 виражалась нецензурною лайкою відносно матері ОСОБА_2 . З даних приписів не можливо дійти висновку щодо мотивів, умислу в діях ОСОБА_1 на вчинення домашнього психологічного насилля, наслідків від цих дій.

Інших доказів, які б свідчили, про наявність обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_1 в подальшому домашнього насильства щодо заявниці, і обґрунтованість зазначеного заявницею, для захисту її інтересів, заходутимчасового обмеження права ОСОБА_1 , яка має інвалідність третьої групи, по суті, користуватись єдиним житлом, в якому вона живе, протягом тривалого часу, заявницею суду не надано.

З огляду не вищезазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні даної заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 247, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Валько Віталія Сергійовича, зацікавлена особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем подається через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 29.03.2021 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова