Справа № 539/852/21
Провадження № 4-с/539/4/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2021 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря Гусак А.О.,
представника скаржника ОСОБА_1 ,
розглянувши скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Біланенко Тетяни Петрівни щодо скасування постанови про накладення арешту на кошти боржника,
ВСТАНОВИВ:
Скаржник ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою на дії старшого державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Біланенко Т.П. щодо скасування постанови про накладення арешту на кошти боржника.
Свою скаргу мотивував тим, що на виконанні Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 58454572 з примусового виконання виконавчого листа № 1-кп/539/58/2019 від 19.02.2019, виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області , яким з нього ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.
07.07.2020 в рамках виконавчого провадження старшим Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Біланенко Тетяною Петрівною було винесено Постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої було накладено арешт на кошти на рахунках боржника - ОСОБА_2 . На виконання вищевказаної Постанови, на рахунок НОМЕР_1 , належний ОСОБА_2 було накладено арешт.
Вважає, що даними діями було порушено право ОСОБА_2 , адже вищевказаний рахунок являється зарплатним.
При зверненні в усному порядку до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з проханням розблокувати рахунок, державним виконавцем, в усному порядку, в розблокуванні рахунку було відмовлено.
Просив зобов`язати старшого державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Біланенко Т.П. скасувати накладений постановою від 07.07.2020 року №58454572 арешт коштів боржника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Славянка, Хасанського району Приморського краю, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ., що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в AT КБ «ПриватБанк» і є заробітною платою боржника.
У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав, наполягав на її задоволенні.
Старший державний виконавець Біланенко Т.П. в судове засідання не з`явилася. Суду надано письмовий відзив за підписом начальника Лубенського МРВ ДВС, в якому в задоволенні скарги просили відмовити, оскільки кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю і втратили свій цільовий статус та набули статус вкладу.
Дослідивши скаргу та документи додані до неї, відзив державного виконавця, суд приходить до таких висновків.
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно з п. 9 ч. 2ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до ст.129-1Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України "Про виконавче провадження" органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").
Згідно з ч. 1 ст.18Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Частинами 1, 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.
З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону Закону України «Про виконавче провадження».
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону Закону України «Про виконавче провадження»).
Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.
Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.
Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.
Судом встановлено, що Постановою старшого державного виконавця Біланенко Т.П. про арешт коштів боржника від 07.07.2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках банківських установ на ім`я скаржника ОСОБА_2 , зокрема накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в AT КБ «ПриватБанк» та який використовується в тому числі для виплати заробітної плати ОСОБА_2 .
Із змісту постанови старшого державного виконавця Біланенко Т.П. про арешт коштів боржника від 07 липня 2020 року вбачається, що державний виконавець визначила банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику.
АТ КБ «ПриватБанк», на яке нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову державного виконавця про арешт коштів боржника виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.
За таких обставин, рахунок № НОМЕР_1 не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.
Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.
Отже, арешт на рахунок боржника не унеможливлює отримання заробітної плати ним, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу), а тому доводи скаржника про те, що накладення арешту на грошові кошти боржника порушує його право на отримання заробітної плати є необґрунтованим.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 03 лютого
2021 року (справа № 756/1927/16-ц).
До того ж, заслуговує на увагу той факт, що на рахунок № НОМЕР_1 надходить не лише заробітна плата, а й інші грошові кошти, що підтверджується роздруківкою руху коштів, долученою до скарги.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Біланенко Тетяни Петрівни щодо скасування постанови про накладення арешту на кошти боржника - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.03.2021.

Суддя Лубенського міськрайонного суду О.С.Алтухова