КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5103/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Коліснику В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 січня 2021 року (суддя Коренюк А.М.) про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

у липі 2019р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з МТСБУ регламентної виплати у сумі 52 251грн 03коп., а з ОСОБА_2 - завдану шкоду у сумі 47 323грн 10коп та судових витрат.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що з вини ОСОБА_2 2 жовтня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений його автомобіль «Volkswagen» моделі «Passat», д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно рахунку ТОВ «Автодім Атлант-М» від 17 жовтня 2018 року вартість ремонту автомобіля становить 147 750грн 16коп.

Позивач посилався на те, що МТСБУ перерахувало йому 47 748грн 97коп. на підставі висновку оцінювача ОСОБА_3 від 23 жовтня 2018 року, з яким він не погоджувався, у зв`язку із чим звернувся до оцінювача ОСОБА_4 , який визначив розмір завданого матеріального збитку пошкодженням автомобіля у сумі 147 323грн 10коп.

Позивач стверджував, що МТСБУ неправомірно відмовило йому у перерахуванні регламентної виплати, тому її розмір підлягає примусовому стягненню, а різниця між регламентною виплатою та розміром завданої шкоди підлягає стягненню з винної у ДТП особи ОСОБА_2

16 березня 2020р. ОСОБА_2 звернулася до суду із клопотанням про витребування у Державної митної служби України доказів, а саме: відомостей про вартість автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , 2013 року випуску, що була заявлена декларантом (уповноваженою ним особою) та скоригована митним органом, а також показання одометра, пробіг і пошкодження цього транспортного засобу (автомобіля), які були зафіксовані під час митного оформлення, митного контролю, митного огляду, а також оригінали чи засвідчені копії митної декларації, акту митного огляду (акту огляду), рахунку (іншого документу, що визначав вартість), та інших документів, складених або отриманих

під час здійснення митного контролю та митного оформлення автомобіля «Volkswagen» моделі «Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , 2013 року випуску.

Заявник посилалася на те, що розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , визначений у звіті № 29/02/19, який складено суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 станом на 31 січня 2019 року становить 147 323грн 10коп. та розрахований з урахуванням ринкової вартості автомобіля у розмірі 349 124грн 88коп. Протокол технічного огляду транспортного засобу ФОП ОСОБА_4 від 31 січня 2019 року містить 10 найменувань пошкоджень деталей, а для визначення розміру збитку оцінювач використав 14 найменувань деталей за цінами станом на 28 січня 2019 року. Разом з цим, позивачем надано до суду також копію звіту № 53269 про визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Passat», виконаного суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Професійна експертна компанія» станом на 23 жовтня 2018 року, та акт огляду транспортного засобу від 17 жовтня 2018 року, який містить інший перелік пошкоджень деталей (11 найменувань). У свою чергу, долучена до звіту № 53269 ремонтна калькуляція станом на 23 жовтня 2018 року, містить 17 найменувань пошкоджених деталей. Крім того, у звіті № 53269 визначена інша ринкова вартість автомобіля у розмірі 343 370грн 40коп.

Також ОСОБА_2 зазначала, що автомобіль позивача іноземного виробництва та під час митного оформлення та митного контролю визначалася його вартість, яка має суттєве значення для справи, у тому числі для визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля. Крім того, під час митного оформлення та митного контролю здійснювався огляд автомобіля та зафіксовано його стан, характеристики та наявність пошкоджень, що надасть можливість визначити перелік пошкоджень автомобіля, які були завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 2 жовтня 2018 року. На момент подачі відзиву на позовну заяву відповідь на адвокатський запит Державною митною службою України надана не була, що свідчить про поважність пропуску строку на подачу даного клопотання.

27 лютого 2020 року вона отримала відповідь № 23-23/23-04/8.19/93 про неможливість надання інформації через обмежений доступ до неї та про можливість її одержання шляхом подання до суду відповідного клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 січня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення доказів.

Позивач посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки ухвала суду є немотивованою, в ній не надана оцінка його усним запереченням проти задоволення клопотання, не наведені мотиви його задоволення, а також не зазначено, яке доказове значення для вирішення даного спору мають витребувані судом докази.

Крім того, позивачзазначає, що суд не врахував, що ним був наданий висновок експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29 грудня 2020 року, яким вже встановлена вартість відновлювального ремонту автомобіля та визначений розмір завданого йому збитку, тому підстав для витребування доказів не має.

Також позивачзвертає увагу на те, що клопотання відповідачем було подано у березні 2020 року, а розглянуто судом лише 12 січня 2021 року та оголошено перерву у судовому засіданні, що свідчить про безпідставне затягування судом строків розгляду справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Моторне (транспортне) страхове бюро України, будучи належним чином повідомлене про день та час розгляду апеляційної скарги на офіційну електронну поштову

адресу (с.с.194-195т.2), свого представника у судове засідання не направило, клопотання про його перенесення не подало, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Лиховида М.С., який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування доказів, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості, а докази, які просить витребувати відповідач, стосуються предмета позову.

Відповідно ч. 1 та 3 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні повинно бути зазначено, зокрема, обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Аналіз вказаних норм процесуального права свідчить, що питання про витребування доказів вирішується судом у порядку ст. 84 ЦПК України у тому випадку, якщо надання таких доказів є необхідним.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Звертаючись до суду з клопотання про витребування доказів, відповідач ОСОБА_2 зазначала, що позивачем у підтвердження своїх позовних вимог надані різні звіти, якими визначався розмір матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням його автомобіля у результаті ДТП 2 жовтня 2018 року. Зокрема, відповідач посилалася на різну кількість пошкоджених деталей, які зазначені у звітах, та різну вартість автомобіля до моменту ДТП.

Відповідач посилалася на те, що автомобіль позивача був ввезений на митну територію України незадовго до ДТП, а тому при оформленні митних документів надавалися документи про вартість автомобіля, здійснювався огляд автомобіля та фіксувався його стан і наявні пошкодження, що на думку відповідача, надасть можливість визначити пошкодження, які були на автомобілі позивача до ДТП за її участю.

Враховуючи, що підставою заперечень відповідача ОСОБА_2 проти заявлених позовних вимог є завищений розмір матеріального збитку, завданого позивачу у результаті пошкодження його автомобіля у ДТП за участю відповідача, та посилання на те, що у розмір матеріальної шкоди були включені вартість деталей, які не були пошкодженні у результаті ДТП, та вартість ремонтних робіт, які не пов`язані із ДТП, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення клопотання відповідача про витребування доказів.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції розглянув зазначене клопотання через значний проміжок часу після його подання, що призвело до відкладення судового

засідання справи та призводить до затягування судового розгляду, є правомірними, однак не є підставою для скасування ухвали суду.

Недостатня умотивованості ухвали суду не є підставою для скасування ухвали суду та відмови у задоволенні клопотання, і виправлена у мотивувальній частині даної постанови.

Твердження позивача про надання ним суду висновку експерта, яким вже встановлена вартість відновлювального ремонту автомобіля та визначений розмір завданого йому збитку, не позбавляє відповідача права доводити свої заперечення і просити суд витребувати докази у підтвердження своїх заперечень.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що витребувані документи були надані суду у короткий строк (протягом двох тижнів з часу постановлення ухвали), а відтак посилання позивача на те, що задоволення клопотання призводить до затягування розгляду справи, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судом постановлена з дотриманням норм процесуального права, допущені недоліки умотивованості ухвали суду усунені апеляційним судом і не є обов`язковою підставою для скасування ухвали, тому апеляційна скарзі задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 березня 2021 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк