ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 березня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/10954/20

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/445/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2020 року (ухвалене об 11:07) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди, -

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (далі по тексту - АТ «СК «Мега-Гарант») про стягнення з останнього на його користь:

- 11 794,24 грн страхового відшкодування витрат на лікування;

- 15 760,50 грн страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності;

- 1 377,74 грн страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою.

Позов обґрунтовував тим, що 30.11.2019 у м. Чернігові по просп. Миру поблизу буд. 74 відбулася ДТП, в якій автомобіль марки «Рута 25», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , здійснив на нього наїзд, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, що відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості з ознаками тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

Цивільно-правова відповідальність водія на момент ДТП була застрахована у АТ «СК «Мега-Гарант», до якої позивач звернувся як до страховика з повідомленням про ДТП та заявами на виплату страхового відшкодування шкоди, однак відповідач у порушення вимог законодавства не здійснив належного відшкодування шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.12.2020 позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 11 794,24 грн у відшкодування витрат на лікування, страхове відшкодування, пов`язане з тимчасовою втратою працездатності, в сумі 6 004 грн, а також 589,71 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, а всього 18 387,95 грн.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.01.2021 стягнуто з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 6 355 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

В апеляційній скарзі АТ «СК «Мега-Гарант» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення за обвинувальним актом № 0007637 від 30.11.2019 відносно водія ОСОБА_2 ще не прийнято, вина останнього остаточно не встановлена, у зв`язку з чим із посиланням на ч. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», АТ «СК «Мега-Гарант» вважає за неможливе прийняти рішення про визнання події 30.11.2019 страховим випадком та виплату страхового відшкодування.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Лабик Р.Р. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що зазначені у скарзі мотиви та підстави щодо скасування рішення суду першої інстанції є безпідставними та необґрунтованими, натомість рішення суду ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства України.

Зазначає, що відсутність чи наявність вини водія ОСОБА_2 у кримінальному провадженні не звільняє від обов`язку відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Факт заподіяння внаслідок даної події шкоди життю підтверджується витягом з ЄРДР кримінального провадження №0007637, висновком експерта № 69 відносно ОСОБА_1 та наявними у матеріалах справи медичними виписками.

Вказує, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у АТ «СК «Мега-Гарант», то обов`язок відшкодувати шкоду, завдану позивачу, покладається на відповідача, як на страховика, однак останній не виконав покладений на нього обов`язок та безпідставно не прийняв рішення по страховому випадку і не виплатив позивачу страхове відшкодування.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення третьої особи - ОСОБА_2 , який поклався на розсуд суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень середньої тяжкості у ДТП 30.11.2019 за участю автомобіля марки «Рута», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , відповідальність якого застрахована відповідачем, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 2 по 23 грудня 2019 року, під час якого ним витрачено кошти на придбання лікарських засобів на загальну суму 11 794,24 грн та втрачено заробіток у сумі 6 004 грн, які разом з моральною шкодою підлягають стягненню із страховика АТ «СК «Мега-Гарант».

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 30.11.2019 близько 16 год. 24 хв. у м. Чернігові, поруч з будинком № 74 по просп. Миру, трапилася ДТП за участі автомобіля марки «РУТА» модель «25», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по просп. Миру зі сторони вул. Козацька в напрямку вул. Шевченка в м. Чернігові, який скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який рухався по просп. Миру зі сторони вул. Козацька в напрямку вул. Котляревського у м. Чернігові. В результаті ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та КШМД був доставлений до ЧМЛ № 2 з діагнозом: перелом лівої ключиці, ЗЧМТ, садна, забій лівого суглобу. Відомості про кримінальне правопорушення за даною подією 30.11.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0007637 (а.с. 10, 11).

Згідно з полісом № АО4434696 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки РУТА 25, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , тип D1: автобуси з кількістю місць до 20 чол., на час здійснення ДТП була застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант» (а.с. 14).

З виписки № НОМЕР_3 із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення ЧМЛ № 2 вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 02.12.2019 по 23.12.2019 з діагнозом закритий перелом лівої ключиці зі зміщенням (Операція МОС - 10.12.2019); ЗЧМТ; струс головного мозку (в побуті ДТП від 30.11.2019); садно чола; забій лівого кульшового суглобу; забій поперекового відділу хребта. Після завершення стаціонарного лікування виписаний із відділення з поліпшенням, для подальшого лікування амбулаторно; рекомендації дані; продовжує хворіти та перебувати на лікарняному до консолідації перелому та відновлення функції лівої в/кінцівки. (а.с. 17-19).

31.03.2020 на підставі медичної картки стаціонарного хворого № 14122 (2019 р.) ОСОБА_1 видана довідка про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 20).

Протягом лікування позивачем були здійснені витрати на придбання ліків та медичних препаратів, про що у матеріалах справи наявні квитанції, товарні та фіскальні чеки на загальну суму 11 794,24 грн (а.с. 22-29).

Згідно з довідкою про доходи від 28.12.2019 № 2891 ОСОБА_1 працює у ТОВ «ТАН» на посаді електрозварювальника ручного зварювання 5-го розряду, загальна сума доходу за період з 01.12.2018 по 30.11.2019 становить 86 619,27 грн (а.с. 21).

Відповідно до висновку експерта № 69 від 09.01.2020, складеного судово-медичним експертом КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» на підставі постанови слідчого СВ ЧВП ГУ НП в Чернігівській області, згідно наданої на судово-медичну експертизу медичної документації у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді, закритого перелому середньої третини лівої ключиці зі зміщенням уламків, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, саднами та забоєм м`яких тканин голови, котрі виникли внаслідок ударної дії тупих, твердих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті 30.11.2019 та умовам, зазначеним в описовій частині даної постанови і в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості з ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно до п. 2.2.1в, 2.2.2,, 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Діагноз «Забій поперекового відділу хребта. Забій лівого кульшового суглобу» в наданій на експертизу медичній документації не обґрунтований та не підтверджений об`єктивними медико-морфологічними даними і згідно п. 4,6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» при встановленні наявності та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався. В наданій на судово-медичну експертизу медичній документації на ім`я ОСОБА_1 дані лабораторного дослідження крові та сечі на алкоголь відсутні (а.с. 12-13).

21.01.2020 ОСОБА_1 направлено АТ «СК «Мега-Гарант» повідомлення про ДТП від 30.11.2019 та заяви про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із понесеними витратами на лікування та придбання лікарських засобів, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності та пов`язане із заподіянням моральної шкоди (а.с. 31-34).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Статтею 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) як неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.

В силу вимог статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Положеннями статтей 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди.

Вказані правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 05.06.2019 у справі № 466/4412/15-ц, від 15.08.2019 у справі № 756/16649/13-ц, від 02.10.2019 у справі № 447/2438/16-ц, від 11.12.2019 у справі № 601/1304/15-ц та 28.10.2020 у справі № 445/370/19.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи та наданих доказів на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу володільцем джерела підвищеної небезпеки була завдана шкода (пов`язана із тимчасовою втратою працездатності, у зв`язку з лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди й моральна шкода), яка підлягає стягненню із відповідача як страховика завдавача шкоди.

Відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили, а тому відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за встановлених судами обставин не виключається.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, аналіз їх застосування, наведений, зокрема, у правових позиціях Верховного Суду, відповідно до яких володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини; перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.

Зважаючи на викладене є юридично неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що рішення за обвинувальним актом № 0007637 від 30.11.2019 відносно ОСОБА_2 ще не прийнято, вина останнього остаточно не встановлена, у зв`язку з чим АТ «СК «Мега-Гарант» вважає за неможливе прийняти рішення про визнання події 30.11.2019 страховим випадком та виплату страхового відшкодування.

Також безпідставним є посилання відповідача на ч. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки кримінальної справи, в якій розглядається дана дорожньо-транспортна пригода, немає.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги АТ «СК «Мега-Гарант» без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 березня 2021 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко