Справа № 289/423/21
Номер провадження 2-о/289/41/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Мельника О.В., за участю: секретаря судового засідання Грабіної К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Радомишльський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И В:

15.03.2021 року заявниця звернулась до суді із заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка, в якій зазначає, що вона є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості, оскільки документ про смерть чоловіка виданий на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявниця з метою подальшої реалізації прав на спадщину та отримання соціальних виплат просить встановити факт смерті чоловіка у судовому порядку.

В судове засідання заявник не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, заяву просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи Радомишльського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з`явилась, в поданій заяві просила розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, що передбачено п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України.

Так, за правилами ч.ч.1,2 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками № та НОМЕР_1 від 16 квітня 2018 року відповідно. Зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Алчевськ Луганської області, від хронічного обструктивного захворювання легенів. 04 грудня 2020 року «Алчевська міська багатопрофільна лікарня» видала довідку про причину його смерті № 493.

04 грудня 2020 року відділом запису актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Міністерства не визнаної так званої ЛНР видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Серії НОМЕР_2 .

Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Постановою Верховної Ради України № 254-VІІІ від 17.03.2016 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України (Закону).

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Разом із тим, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey», «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia», де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи, сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Крім того, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Згідно ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 для заявниці має юридичне значення, оскільки лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , є недійсними та не створюють правових наслідків, що перешкоджає проведенню державної реєстрації смерті останнього.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заяви та вважає можливим встановити факт смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.293, 315-319 ЦПК України, ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України",-

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у віці 74 роки, місце народження - с. Кутківці, Чемеровецького району, Хмельницької області, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті - м.Алчевськ, Луганська область, Україна, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , причина смерті - хронічне обструктивне захворювання легенів.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Мельник