КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1676/2021
справа №756/8014/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Київської міської прокуратури на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Майбоженко А.М.

у справі за позовом першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури №7 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання спадщини відумерлою,-

встановив:

В червні 2019 року перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури №7 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 16 лютого 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №51, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнання спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою.

Позовна заява обґрунтована тим, що за час життя ОСОБА_3 на праві власності належала зазначена квартира. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, спадкова справа після її смерті не заводилась, відповідно квартира у будь-чию власність не переходила.

При цьому установлено, що 16 лютого 2018 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Шупенею В.М.

Згідно із змістом зазначеного договору продавцю квартира належала на підставі договору дарування, посвідченого 06 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мегедь Л.К. за №473, проте у нотаріальному архіві такого договору не виявлено, за даними КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" за іншими особами квартира не реєструвалась.

В кримінальному провадженні №0000103 від 06 січня 2016 року допитаний як свідок ОСОБА_1 повідомив, що вказаного договору не укладав, почерк та підписи в договорі йому не належать.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не мав права відчужувати квартиру, прокуратурою в інтересах Київської міської ради подано цей позов.

Київська міська рада повідомлялась прокуратурою про обставини відчуження квартир та запитувалось, чи вживались відповідні дії по визнанню спадщини відумерлою. У наданій відповіді орган місцевого самоврядування просив вжити заходів правового характеру.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено:

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 16 лютого 2018 року за №51, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , здійснену 16 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; номер запису про право власності 24878383).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Прокуратури м.Києва витрати по сплаті судового збору у розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні, з кожного по 1921 (одні тисячі дев`ятсот двадцять одній) гривні.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволених вимогах, Київською міською прокуратурою подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в цій частині скасувати та задовольнити такі позовні вимоги.

В апеляційній скарзі посилається на помилковість висновків суду, що вимога про визнання спадщини відумерлою може бути розглянута виключно в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник скаржника Корж О.А. та представник Київської міської ради Рябошлик В.І. доводи апеляційної скарги підтримали.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЩІК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності відповідачів, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №170236406 від 12 червня 2019 року право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,9 кв.м, житловою площею - 17,2 кв.м, зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №51 від 16 лютого 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М.

Відповідно до даних самого договору купівлі-продажу, продавцем квартири є ОСОБА_2 , квартира йому належала на підставі договору дарування квартири, посвідченого 06 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мегедь Л.К., зареєстрованому у реєстрі за №473.

Відповідно до даних листа Київського обласного державного нотаріального архіву від 22 березня 2019 року №657/01-17, в результаті перевірки архівного фонду №63 приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мегедь Л.К., в наряді 2-03 "Договори про відчуження квартир та документи на підставі яких вони посвідчувались" договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 06 жовтня 2009 року №473 серед справ приватного нотаріуса не виявлено.

Згідно даних листа КП Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 05 грудня 2018 року №062/14-15004 (И-2018) реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 проведена лише за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02 листопада 2004 року, виданого ОСОБА_3 . Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 25 жовтня 2004 року №1973-С. Також зазначено, що квартира на підставі договору дарування від 06 жовтня 2009 року на праві власності не реєструвалася.

Згідно даних висновку експерта від 30 травня 2019 №17-3/613 (Київський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр) за результатами проведення технічної експертизи документів у кримінальному провадженні №0000103, договір дарування квартири від 06 жовтня 2009 року №473, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мегедь Л.К., предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Згідно даних витягу від 12 червня 2019 року в рамках кримінального провадження №0000103 до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2019 року за №№ 22, 23 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 28, частини 3 статті 358, частини 3 статті 365-2 КК України за фактом того, що невстановлені особи, використовуючи підроблені документи, за участю приватного нотаріуса заволоділи об`єктом нерухомості - квартирою по вул. Петра Панча в м.Києві .

Згідно даних протоколу від 30 січня 2019 року допиту ОСОБА_1 у якості свідка у кримінальному провадженні №0000103 від 06 січня 2016 року, останній зазначив, що ніколи не оформлював договорів, пов`язаних з купівлею або продажем нерухомості на території міста Києва, в тому числі і квартири АДРЕСА_1 . Підпис на договорі купівлі-продажу квартири від 16 лютого 2018 року №51 та почерк, яким виконано напис " ОСОБА_1 ", йому не належить.

Згідно даних Департаменту з питань реєстрації Київської міської ради ОСОБА_3 (лист від 11 квітня 2019 року №074/06/2-1136), ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до повідомлення Оболонського відділу районного у місті Києві відділу ДРАЦС ГТУЮ у м.Києві від 09 лютого 2019 року №1099/16.7-9, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом державної реєстрації смерті ГТУЮ у м.Києві зроблено актовий запис про смерть №18865 від 05 грудня 2017 року.

За даними Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадшину) №55137426 від 15 лютого 2019 року, інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №56239588 від 21 травня 2019 року) у спадковому реєстрі відсутня відомості щодо спадкової справи та заповітів до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Визнаючи недійсним договір купівлі-продажу, суд першої інстанції виходив з того, що в момент вчинення правочину - договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16 лютого 2018 року не дотримані вимоги, встановлені частинами першою-третьою статті 203 ЦК України, що тягне за собою недійсність цього правочину та відповідно скасування державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_1 .

В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, отже апеляційним судом не переглядається.

Щодо підстав для відмови у задоволенні вимог про визнання спадщини відумерлою, суд вказав, що згідно із статтею 293 ЦПК України така вимога за відсутності спору про право підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

З цим висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Згідно статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Розгляд справ про визнання спадщини відумерлою унормовано Главою 9 Розділу ІУ ЦПК України.

Заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини (стаття 334 ЦПК України).

Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини (стаття 337 ЦПК України).

Суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону (стаття 338 ЦПК України).

Особливістю окремого провадження є те, що рішення у зазначеній категорії справ не призводить до вирішення спору про право, тобто, характерною ознакою таких справ є те, що спір в даному випадку відсутній, але для реалізації певних прав і свобод, а також у інших випадках, має бути ухвалено судове рішення за наслідками досліджених обставин та оцінених доказів.

Розглядаючи відповідну заяву та визнаючи спадщину відумерлою, суд констатує сам лише юридичний факт відсутності спадкоємців, а також сплив строку, встановленого ЦК для прийняття спадщини, що у відповідності до вимог закону є підставою для подальшого переходу такої спадщини у власність територіальної громади.

Позовне провадження, в свою чергу, призначене для розгляду більш широкого кола справ та включає можливість встановлення окремих юридичних фактів, які могли б бути установлені в порядку окремого провадження самостійно. Позовне провадження здатне забезпечити виконання процесуальних вимог окремого провадження в частині встановлення юридичних фактів.

Обом видам проваджень притаманна участь одних і тих самих заінтересованих осіб.

Наводячи висновок, що прокурором заявлено вимоги у межах позовного провадження за відсутності даних щодо наявності спору щодо цього, суд першої інстанції в той же час, володіючи сукупністю доказів, не звернув належної уваги на особливості обставин справи, а саме на те, що спір існує, оскільки був оформлений договір відчуження майна, дійсність якого була спростована в ході розгляду справи.

Отже, визнання спадщини відумерлою в цьому позовному провадженні відповідає умовам доцільності, виходячи з обставин справи, та вирішення питання не суперечить положенням Глави 9 Розділу ІУ ЦПК України.

З огляду на наведене, оскільки спадкоємці за заповітом і за законом після смерті ОСОБА_3 відсутні, вимоги про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати в сумі 5763 грн., пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках (по 2881,50 грн. з кожного) на користь Київської міської прокуратури.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської прокуратури задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року в частині вирішення вимог про визнання спадщини відумерлою скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що складається з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 та передати її у власність територіальної громади міста Києва.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Київської міської прокуратури по 2881,50 грн. з кожного в рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга па постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 березня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова