Справа № 171/558/21
У х в а л а
про залишення заяви без руху
Суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса такого, що не відповідає виконанню -
23.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса такого, що не відповідає виконанню.
Суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє її відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України, а також чи не мають місце випадки, коли позовну заяву необхідно повернути, відмовити у відкритті провадження.
Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що позовна заява подана з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України, відповідно до якої до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на положення Закону «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. При цьому права особи як споживача випливають і охоплюються юридичним змістом даного поняття і закріплені у вказаному вище Законі. Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використається, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.
Згідно з тексту позовної заяви позивач не придбавав, не замовляв, не використовував і не мав наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог Законів України «Про нотаріат» підстави вважати, що позивач звільнений від сплати судового збору за ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні.
Отже, навіть, виходячи з юридичного визначення поняття споживача, позивач не відповідає його критеріям, передбаченим в п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України « Про захист прав споживачів», а відповідно не є споживачем в розумінні вказаного вище Закону.
Тому до спірних правовідносин не може бути застосована ч. 3 ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо звільнення від сплати судового збору, оскільки в заявленому позові позивач виступає не як споживач у розумінні п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» і позов подано не на захист прав позивача як споживача.
Аналогічна правова позиція викладена в п. 5 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року, а також в Постанові Верховного суду України № 6-39 від 23.05.2012 року, де роз`яснено про те, що застосування положень Закону України « Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з договірних відносин з банківськими установами, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання інформації споживачеві про умови такого договору, типи і розміри відсоткової ставки, валютні ризики, процедури виконання договору тощо, які передують договору з банківською установою. Але, після укладення договору, між сторонами виникають договірні кредитні відносини або відносини банківського вкладу, тому до спорів щодо виконання або не виконання такого договору положення Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування або банківського вкладу відповідно.
Відтак, при поданні позовної заяви позивачем на виконання вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України необхідно було надати документи на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Враховуючи викладене, позивачем за вимоги немайнового характеру про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню має бути сплачений судовий збір з розрахунку: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908,00 гривень.
Згідно із ч. 1 ст.185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху та надати строк для усунення вказаних недоліків.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 177, 185 ЦПК України, суддя,-
п о с т а н о в и в :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса такого, що не відповідає виконанню залишити без руху.
Про залишення позовної заяви без руху повідомити позивача та надати строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя:Н. В. Хоруженко