ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/516/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/4127/14-ц Категорія: Пироженко (С.А.) С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2014 року, ухваленого у складі судді Пироженка С.А., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Соснівського відділення № 220 ВАТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 77 від 03 вересня 2008 року, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 730 000,00 гривень зі сплатою 20,5% річних за користування кредитом та сплатою штрафних санкцій у випадку неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Кредит надавався окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, відкритою на строк 24 місяці, з остаточним терміном повернення кредиту 02 вересня 2018 року.

Відповідно до п.1.6. кредитного договору погашення кожного траншу повинно здійснюватися згідно з графіком, наведеним в додатку А, що є невід`ємною частиною цього договору, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця рівними частинами шляхом внесення готівки до каси банку, або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих у ВАТ «Ощадбанк».

Однак позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, починаючи з вересня 2010 року припинив сплачувати відсотки за користування кредитом (за включенням декількох проплат, що були здійсненні в 2011 році та 2013 році), чим порушив, зокрема п.п.1.5.1.3. кредитного договору, згідно якого позичальник повинен щомісяця сплачувати відсотки не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, після видачі першого траншу. Оплату в рахунок погашення кредиту ОСОБА_2 взагалі не здійснював.

Відповідно до ст. 1052 ЦК України та п. 3.2.2. кредитного договору у разі порушення позичальником умов договору, банк має право достроково стягнути кредит, суму нарахованих відсотків та інших платежів, що підлягають сплаті.

03 вересня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з метою забезпечення виконання умов кредитного договору були укладені іпотечні договори № 77/001 - 77/005 посвідчені приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я.

Відповідно до умов вищевказаних іпотечних договорів у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання позичальником, іпотекодержатель (банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

У зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, Банк був змушений звернутися до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області під 17 вересня 2013 року у цивільній справі №707/228/13-ц, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на предмет іпотеки на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» за наступними іпотечними договорами: №77/001 від 03 вересня 2008 року, №77/002 від 03 вересня 2008 року, №77/003 від 03 вересня 2008 року, №77/004 від 03 вересня 2008 року, №77/005 від 03 вересня 2008 року.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 05 березня 2014 року рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2013 року по даній справі залишено без змін. Судове рішення не виконане.

Зобов`язання за кредитним договором забезпечене договором поруки №77/006, який укладено 03 вересня 2008 року з ОСОБА_1 , за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №77 від 03 вересня 2008 року.

На виконання умов кредитного договору, договору поруки та вимог чинного законодавства, позивачем були направлені відповідачам претензії про сплату заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам, що підлягають сплаті, деякі з яких були отримані відповідачами, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак не були виконані.

Станом на 22 квітня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить:

-загальна сума заборгованості за кредитом - 730 000,00 гривень;

-загальна сума заборгованості за відсотками - 333 109,98 гривень;

-загальна сума пені - 121 443,49 гривень.

Загальна сума заборгованості становить 1 184 553 гривень 47 копійок.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 борг в сумі 1 184 553 гривні 47 копійок за договором відновлювальної кредитної лінії №77 від 03 вересня 2008 року.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2014 року позов задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління заборгованість за кредитом в сумі 730 000 гривень, заборгованість по відсотках в сумі 333 109 гривень 98 копійок, нараховану пеню в сумі 121 443 гривень 49 копійок та судовий збір в сумі 3 654 гривні, а всього 1 188 207 гривень 47 копійок.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 22 квітня 2014 року складає 1 184 553,47 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 730 000,00 гривень; заборгованість по відсотках - 333 109,98 гривень; нарахована пеня - 121 443,49 гривень.

Місцевим судом встановлено, що позивачем виконані повністю умови договору, а позичальник порушив взяті на себе договірні зобов`язання, порушив графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору, однак від погашення заборгованості за кредитним договором відповідачі ухиляються, такими своїми діями відповідачі порушують права та законні інтереси позивача, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі та відповідають умовам укладених між сторонами кредитного договору та договору поруки.

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2014 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2020 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 11 грудня 2014 року залишено без задоволення.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2014 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 11 грудня 2014 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати заочне рішення місцевого суду та проводити розгляд справи за правилами загального провадження, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог позивача відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення ухвалено за її відсутності, хоча її неявка в судове засідання мала поважні причини, оскільки вона була неналежно повідомлена про дату, час та місце судового засідання, повістки про виклик до суду на 11 грудня 2014 року не отримувала, а з матеріалів справи вбачається, що такі повістки їй не надсилалися. Тому, вважає, що судом порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення.

Ознайомившись із наданими до цивільної справи банком документами, скаржник встановила, що підпис поручителя на договорі поруки №77/006 їй не належить.

Внаслідок задоволення у 2013 році позову заступника прокурора до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та оскаржуваного рішення у даній справі, фактично відбулося подвійне стягнення всієї суми кредиту з відповідачів. Позивач, зловживаючи своїми процесуальними правами звернувся до суду та просив стягнути всю суму заборгованості (та навіть більше), а суд не повністю дослідивши матеріали справи, порушивши норми матеріального та процесуального права задовольнив такий позов.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» не погоджуючись з апеляційною скаргою, просить скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення місцевого суду без змін.

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги, зазначає, що відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі та разом проживають, а тому враховуючи відмітки про отримання повісток про виклик сторін до суду, оголошення про виклик відповідачів по справі, що було розміщене в газеті «Черкаський край» №48(19878) від 13 червня 2014 року, банк вважає, що апелянт була належним чином повідомлена про розгляд справи та була обізнана про існування судового провадження щодо стягнення з неї у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.

В судовому порядку скаржник не оспорювала дійсність договору поруки з тих підстав, що вона його не підписувала, або з інших підстав. Окрім того, підписи ОСОБА_1 на договорі поруки та нотаріально посвідченому договорі іпотеки візуально співпадають.

Доводи про подвійне стягнення є помилковими, оскільки заборгованість за кредитним договором залишилася непогашеною, так як заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2013 року по справі №707/228/13 залишилося не виконаним. Виконання вищезазначеного рішення суду є неможливим, у зв`язку з відсутністю предмета стягнення, оскільки рішеннями Черкаського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2014 року по справі №707/2529/14; від 09 жовтня 2014 року по справі №707/2538/14 та від 16 березня 2015 року по справі №707/2526/14-ц визнані недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки на які звернуто стягнення згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2013 року по справі №707/228/13.

Тому, банк використав своє право на стягнення заборгованості у грошовому виразі з позичальника та фінансового поручителя.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) ( ст. 207 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір відновлюваної кредитної лінії № 77 (далі Кредитний договір) (т.1 а.с. 7-11).

Згідно з п.п. 1.1, 1.2, 1.3 Кредитного договору банк зобов`язується надавати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 730 000,00 гривень, а позичальник зобов`язується отримувати, належним чином використовувати та повернути кредит в сумі 730 000,00 гривень, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20,5 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надається на споживчі потреби, окремими частинами (траншами) за відновлюваною кредитною лінією, відкритою на строк 24 (двадцять чотири) місяці, з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 02 вересня 2018 року. Сторони погодили суму ліміту кредиту і визначили його в розмірі 730 000,00 гривень (т.1 а.с. 7-11).

Обов`язок позичальника повернути кредит закріплено зокрема у статті 1049 ЦК України. Відповідно до частини 1 та 3 вищезазначеної статті, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Враховуючи положення ч.2 ст.1054 ЦК України, частина 1 статті 1048 ЦК України, що регулює нарахування процентів за договором позики, також застосовується і до відносин, пов`язаних з кредитними договорами. Так, зазначеною нормою передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.п. 1.5.1.1, 1.5.1.2, 1.5.1.3, 1.6 Кредитного договору, проценти нараховуються банком щомісячно на рахунок, відкритий у філії Соснівське відділення №220 ВАТ «Ощадбанк» за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну на який надано кредит. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший, і не враховується останній день користування кредитом. Нараховані проценти повинні бути сплачені позичальником не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, після видачі першого траншу. Сплату нарахованих процентів здійснюється позичальником шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в Філії Соснівське відділення №220 ВАТ «Ощадбанк». Остання сплата процентів повинна бути здійснена не пізніше 02 вересня 2018 року. Погашення кожного траншу здійснюється згідно з графіком, наведеного в додатку А, що є невід`ємною частиною цього договору, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця рівними частинами, шляхом внесення готівки до каси банку, або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих у ВАТ «Ощадбанк» (т.1 а.с. 7-11).

Приписами ч.ч. 1,3 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.2 Кредитного договору сторонами погоджено, що за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,04% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (т.1 а.с. 7-11).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2013 року, залишеного без змін Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 05 березня 2014 року у цивільній справі №707/228/13 за позовом заступника прокурора м. Черкаси в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України в особі ПАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлено, що згідно Кредитного договору, позичальник ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 730 000 гривень, строком на 24 місяці, з остаточним терміном повернення кредиту до 02 вересня 2018 року зі сплатою 20,5% річних за користування кредитом, з встановленим графіком погашення кредиту. Також встановлено, що ОСОБА_2 свої зобов`язання по вказаному договору кредиту не виконав та не виконує, порушив порядок та строки сплати платежів та відсотків, і станом на 28 січня 2013 року внаслідок невиконання таких зобов`язань, заборгованість за кредитним договором становила 1 141 062 гривні 47 копійок, з яких 730 000 гривень заборгованість за кредитом, 348 109,96 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за період з 01 жовтня 2010 року по 28 січня 2013 року, 62 952 гривні 51 копійка пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (а.с. 32-34, 35-37).

Вказані докази підтверджують невиконання відповідачем взятих за договором зобов`язань.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст. 546 ЦК України в редакції, що діяла на момент укладення договору поруки).

Статтею 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст. 575 ЦК України).

Вказаним заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2013 року, залишеного без змін Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 05 березня 2014 року у цивільній справі №707/228/13 в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №77 від 03 вересня 2008 року в розмірі 1 141 062,47 гривень (в т.ч. 730 000 гривень заборгованість за кредитом, 348 109,96 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за період з 01 жовтня 2010 року по 28 січня 2013 року, 62 952 гривні 51 копійка пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань) звернено стягнення на предмет іпотеки на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10023/034 філії Черкаського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» земельні ділянки за іпотечними договорами №77/001 від 03 вересня 2008 року, №77/002 від 03 вересня 2008 року, №77/003 від 03 вересня 2008 року, №77/004 від 03 вересня 2008 року, №77/005 від 03 вересня 2008 року. Реалізацію земельних ділянок вирішено здійснювати шляхом проведення прилюдних торгів (т.1 а.с. 32-34).

Частинами 1,2 статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України).

03 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №77/006 (далі Договір поруки), за змістом якого ОСОБА_1 (поручитель) взяла на себе зобов`язання відповідати перед кредитором (ВАТ «Ощадбанк») по зобов`язаннях Боржника ( ОСОБА_2 ) за кредитним договором №77 від 03 вересня 2008 року. Також, поручитель зобов`язалася перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (т.1 а.с. 12-13).

Пунктами 3.1, 3.2 Договору поруки визначено, що поручитель відповідає по зобов`язанням за Кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання за кредитним договором не будуть виконані повністю (т.1 а.с. 12-13).

З огляду на вищевикладене, можна зробити висновок, що забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Відтак, здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Відтак, задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.

Тому, застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості, оскільки питання щодо виконання виданого кредитору виконавчого документа у разі, коли такий обов`язок боржника за таким виконавчим документом відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням (через виконання боржником, іншою особою тощо) підлягають вирішенню на стадії виконання судового рішення.

Такі висновки узгоджуються із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13 та від 18 вересня 2018 року по справі №912/107/15-г/16, а також із висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року по справі №344/14521/14.

Відповідачами не доведено погашення заборгованості за Кредитним договором, тому позивач має право самостійно визначитись із способом захисту своїх порушених прав та інтересів в рамках положень чинного законодавства без обмеження його в одночасному застосуванні обох наявних механізмів такого захисту, у зв`язку з цим, доводи скаржника в цій частині не підлягають до задоволення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що підпис на Договорі поруки виконано не ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 , будучи обізнана про розгляд справи, оскільки направлені їй повідомлення отримувались членом сімї ОСОБА_2 , що підтверджується копіями повідомлень та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, не зверталась до суду першої інстанції із запереченням щодо укладеного договору та не подавала на підтвердження цього відповідні докази. Тому, доводи скаржника в цій частині є необґрунтованими за недоведеністю.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 224 ЦПК України (в редакції, що діяла на моменту ухвалення заочного рішення) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Частиною 4 статті 169 ЦПК України (в редакції, що діяла на моменту ухвалення заочного рішення) визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2014 року було прийнято до провадження дану цивільну справу та призначено судове засідання на 04 листопада 2014 року на 09 годин 00 хвилин (т.1 а.с.88).

Відповідачі були належним чином повідомлені про судове засідання, що підтверджується супровідним листом (т.1 а.с. 90) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с. 92).

У зв`язку із заявленим клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи, згідно протоколу судового засідання від 04 листопада 2014 року суд ухвалив відкласти розгляд справи на 20 листопада 2014 року на 09 годину 00 хвилин (т.1 а.с. 100).

Відповідачі були належним чином повідомлені про судове засідання, що підтверджується супровідним листом (т.1 а.с. 102) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с. 103).

Згідно довідки, наявної в матеріалах справи, судове засідання не відбулося, у зв`язку з тим, що суддя перебував на лікарняному з 17 листопада 2014 по 25 листопада 2014 року (т.1 а.с. 104).

Зі змісту супровідного листа від 26 листопада 2014 року вбачається, що наступний розгляд справи було призначено на 11 грудня 2014 року на 09 годину 00 хвилин, явку сторін визнано обов`язковою (т.1 а.с. 105).

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, повідомлення було повернене у зв`язку із закінченням терміну зберігання (т.1 а.с. 162).

Повернення поштового конверту з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідачів про час і місце розгляду справи.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі №752/11896/17.

Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині підтвердились, в зв`язку з чим, рішення місцевого суду підлягає до скасування, з ухваленням нового рішення, на підставі п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України, за змістом якого порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким:

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» борг станом на 22 квітня 2014 року в сумі 1 184 553 гривень 47 копійок (з яких 730 000,00 гривень загальна сума заборгованості за кредитом; 333 109,88 гривень загальна сума заборгованості за відсотками; 121 443,49 гривень загальна сума пені) за договором відновлювальної кредитної лінії №77 від 03 вересня 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати у сумі 1827 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати у сумі 1827 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 25 березня 2021 року.

Судді