Справа № 759/6828/15-ц Головуючий в суді І інстанції Горбенко Н. О.
Провадження № 22-ц/824/3764/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В. В.

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк»,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною скаргою та посилалась на те, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Лановенко Л.О. перебуває виконавче провадження № 63255451 з примусового виконання виконавчого листа № 759/6828/15-ц, виданого 17 січня 2018 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 77 149, 96 швейцарських франків.

Вказує, що 08 жовтня 2020 року їй стало відомо, що на грошові кошти, що надходять на соціальний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на її ім`я в АТ «Приват Банк» для отримання соціальної допомоги, накладено арешт постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О., що, на її думку, порушує її права.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, визнано дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. протиправними в частині накладення арешту на соціальний рахунок № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_1 , скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. про арешт коштів боржника від 08 жовтня 2020 року в межах виконавчого провадження №63255451 з примусового виконання виконавчого листа №759/6828/15-ц, виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 77 149, 96 швейцарських франків в частині накладення арешту на соціальний рахунок № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_1 . В іншій частині вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л. О. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає зокрема про те, що рахунок, на який накладено арешт, не відноситься до рахунків зі спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом. Також зазначає, що жодних документів з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу приватного виконавця не надходило. Окрім цього, апелянт вказує на те, що боржником не було надано доказів і не доведено факт протиправності дій або бездіяльності приватного виконавця, та не надано належних доказів, що зазначений картковий рахунок є рахунком зі спеціальним режимом використання.

Інші учасники справи належним чином повідомлялися про розгляд справи, своїм правом на подання відзиву не скористалися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. у виконавчому провадженні № 63255451 накладено арешт на кошти рахунок ОСОБА_1 , відкритий у АТКБ «ПриватБанк», на який вона отримує і соціальні виплати, тому права скаржниці були порушені та підлягають поновленню шляхом скасування накладеного арешту на картковий рахунок.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2017 року у цивільній справі № 759/6828/15-ц позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість 77 149,96 швейцарських франків, 3654,00 грн. судового збору.

Постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пилипчуком К.Р. від 18.07.2019р. у виконавчому провадженні № 56275819 накладено арешт на рахунок боржника - ОСОБА_1 .

Постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пилипчуком К.Р. від 22.08.2019р. у виконавчому провадженні № 56275819 скасовано арешт, накладений на соціальні рахунки боржника - ОСОБА_1 в АТ «ПриватБанк» та АТ «Ощадбанк».

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2019р. у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції Пилипчука К.Р. та скасування постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 56275819 в частині накладення арешту на рахунок заробітної плати боржника відмовлено.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. у виконавчому провадженні № 63255451 накладено арешт на кошти боржника - ОСОБА_1 , в тому числі й на рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ «ПриватБанк» на який отримує соціальні виплати.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено заборону звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затверджених постановою Національного банку України від 17 червня 2004 року № 280, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, рахунками зі спеціальним режимом використання є балансові рахунки 2604 «Цільові кошти на вимогу суб`єктів господарювання».

Рахунки 2600 призначені для зберігання коштів і здійснення будь-яких розрахунково-касових операцій, в тому числі соціальні виплати, та навіть в разі виплати з цих рахунків заробітної плати, не мають спеціального статусу. Відкриття для виплати заробітної плати окремого поточного рахунку зі спеціальним режимом використання не передбачено чинним законодавством України.

Верховний Суд у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі № 755/14912/19 зазначив, що боржник повинен довести приватному виконавцю, що рахунок на який накладено арени мас спеціальний режим використання, а також така інформація повинна надійти від банку.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевим судом не було належним чином досліджено усіх обставин справи та не перевірено їх доказами, не враховано, що 08 жовтня 2020 року приватним виконавцем у межах виконавчого провадження № 63255451 прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, тобто приватний виконавець діяв у спосіб та порядок, визначений законом, визначив банківським установам порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством, а постанова про арешт коштів боржника прийнята у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» задля забезпечення реального виконання боржником рішення суду, при цьому у матеріалах справи відсутні належні, достатні і допустимі докази того, що картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» має спеціальний режим використання, натомість цей рахунок є поточним, призначеним для зберігання коштів та здійснення будь-яких розрахунково-касових операцій, в тому числі для перерахування соціальних виплат, а відтак місцевий суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови приватного виконавця.

Крім того, як зазначалося, відповідно до абз. 2 ч. 2, п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, а виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Однак, жодних документів з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення від АТКБ «ПриватБанк» на адресу приватного виконавця не надходило, при цьому саме на банківські установи покладено обов`язок повідомляти виконавця про спеціальний режим банківського рахунку боржника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що постановлена з неповним дотриманням норм матеріального права та неповним з`ясуванням усіх обставин справи, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року - скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: