ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року

м.Суми

Справа №592/13924/20

Номер провадження 22-ц/816/465/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Юшкевич Євгенії Юріївни на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2021року в складі судді Клименко А.Я., ухваленої в м. Суми,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просив суд встановити факт його проживання однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу в період з 15 квітня 2013 року по 19 серпня 2018 року. Визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) нежитлове приміщення загальною площею 202,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (дата державної реєстрації 05.02.2018 рік), нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , автомобіль MERCEDES-BENZ ML 250 CDI, коричневого кольору, 2015 року випуску. Здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, шляхом визнання права власності на 1/2 частину за ним та 1/2 частину за відповідачем на вказані нежитлові приміщення. Визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на автомобіль MERCEDES-BENZ ML 250 CDI, коричневого кольору, 2015 року випуску зобов`язавши останню виплатити йому грошову компенсацію за 1/2 частину зазначеного автомобіля.

Разом з позовом, позивач подав заяву про його забезпечення. В зазначеній заяві позивач просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 202,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (дата державної реєстрації 05.02.2018 рік), нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , автомобіль MERCEDES-BENZ ML 250 CDI, коричневого кольору, 2015 року випуску.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2021року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалюючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник не довів обставин існування реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 адвокат Юшкевич Євгенія Юріївна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, про задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що заява про забезпечення позову була розглянута з порушенням строків її розгляду. Вказує, що позивач просить про забезпечення позову таким чином та в тій мірі, як це необхідно для збереження в період розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення суду в разі задоволення позову. Зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком, лише збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовить фактичного вирішення спору. Саме накладення арешту на майно відповідача спроможнє забезпечити фактичне виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі та зазначає, що умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання просив оскаржене рішення залишити без змін.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у грудні 2020 року позивач звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення загальною площею 202,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказане нежитлове приміщення ОСОБА_2 , згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, зареєструвала 05.02.2018 року.

З довідки наданої регіональним сервісним центром МВС в Сумській області від 03.06.2020 року вбачається, що за ОСОБА_2 07.07.2015 року зареєстровано автомобіль MERCEDES-BENZ ML 250 CDI, коричневого кольору, 2015 року випуску.

Доказів щодо існування права власності у відповідача інші об`єкти нерухомості, заявлені до поділу у матеріалах спавши немає.

Відмовляючи у задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не довів обставин існування реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Але враховуючи те, що фактично позовні вимоги спрямовані на визнання вказаного нежитлового приміщення та автомобіля, спільною сумісною власністю, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не перебували у зареєстрованому шлюбі, колегія суддів приходить до висновку про те, що існує реальна можливість у відповідача здійснити відчуження вказаного майна, що в подальшому може ускладнити виконання судових рішень в тому разі, якщо спір буде вирішено на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

Крім того, згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець, оскільки обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися майном може призвести до незворотних наслідків.

Як підтвердив представник відповідача, нежитлове приміщення АДРЕСА_1 перебуває в оренді і не використовується останньою для особистих потреб.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що фактично в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за ним може бути визнано право власності на ? частину спірного майна.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частино 2 ст. 150 ЦПК України визначено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Разом з тим, колегія суддів вважає, що достатнім заходом забезпечення позову ОСОБА_1 буде заборона відповідачу вчиняти певні дії, а саме: відчуження спірного майна.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог заяви щодо нежитлового приміщення, загальною площею 202,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіля MERCEDES-BENZ ML 250 CDI, коричневого кольору, 2015 року випуску.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач серед іншого, в якості забезпечення позову просить накласти арешт на нежитлові приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Однак, стороною позивача, всупереч приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано суду доказів, які б свідчили про належність вказаних об`єктів нерухомості саме відповідачу, дати їх набуття тощо.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вимоги заяви в цій частині неспроможними та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, через неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та неправильне застосування норм процесуального права, на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Юшкевич Євгенії Юріївни підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Юшкевич Євгенії Юріївни задовольнити частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 26 січня 2021року частково скасувати.

Заборонити ОСОБА_2 відчуження належного їй на праві власності нежитлового приміщення, загальною площею 202,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіля MERCEDES-BENZ ML 250 CDI, коричневого кольору, 2015 року випуску.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 березня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко