РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2021 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області,

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

при секретарі - Штойко О.Ю.,

із участю: представника позивача Смірнова С.М. ,

законного представника ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка справу за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , із участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Виконавчого комітету Жмеринської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 25.08.2021 року звернулась до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з цим позовом до ОСОБА_4 щодо визнання останнього таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 . У позовній заяві позивач ОСОБА_2 виклала наступну позицію. ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області помер ОСОБА_5 , який є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 . Відповідно до рішення виконкому Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області від 16.03.2015 року "Про перенумерацію житлових будинків в АДРЕСА_2 вирішено впорядкувати нумерацію житлових будинків та земельних ділянок по АДРЕСА_2 , крім іншого, будинок ОСОБА_5 з раніше присвоєного № 53 на № 47а. Розпорядженням Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області від 16.02.2016 року №9 "Про перейменування вулиць, провулків, тупиків на території Браїлівської селищної ради (смт.Браїлів, селище Браїлів, село Сьомаки)" вирішено перейменувати, крім іншого, вулицю АДРЕСА_8 на АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом №1-1000, житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , на права власності належать неповнолітньому ОСОБА_3 . Також у вказаному житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_4 , який є рідним братом покійного батька позивача, хоча фактично у даному будинку не проживає з червня 2020 року. Наразі місцем фактичного проживання відповідача є будинок АДРЕСА_3 . Інших осіб, зареєстрованих в будинку позивача, немає. За яких обставин відповідач був зареєстрований у спірному будинку, стороні позивача невідомо. У червні 2020 року ОСОБА_4 добровільно залишив зареєстроване місце проживання та переїхав проживати до будинку АДРЕСА_3 . Від зняття добровільно з реєстрації свого місця проживання у будинку позивача відповідач ОСОБА_4 категорично відмовляється без обґрунтування причин. Останній хотів отримати у власність відповідне майно, однак він, як рідний брат спадкодавця, є лише спадкоємцем другої черги, а позивач є рідним сином померлого ОСОБА_5 , тому має першочергове право на оформлення спадкових прав після смерті батька, що і породжує ненависть відповідача до позивача та її законного представника. У зв`язку з тим, що у спірному будинку зареєстрований відповідач, у законного представника позивача виникають труднощі щодо реалізації права власності, а саме: сплата додаткових коштів за комунальні послуги за відповідача, неможливість оформлення субсидії, або ж неправильне її нарахування через більшу кількість зареєстрованих осіб, ніж фактичних мешканців будинку, його дохід рахується як середній по Жмеринському районі, що позбавляє позивача права на отримання субсидії та інше. Надалі, якщо у позивача виникне бажання продати свій будинок, то реєстрація у будинку відповідача, буде створювати позивачу труднощі у праві розпорядження своєю власністю. Окрім того, відповідач ОСОБА_4 , користуючись тією обставиною, що має зареєстроване місце проживання в будинку позивача, не дає стороні позивача можливості спокійно проживати, дозволяє собі час від часу приходити до будинку, намагається забирати майно, хоча ще у червні 2020 року забрав усі свої особисті речі та майно, яке хотів; вчиняє безпідставні сварки, погрожує зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та малолітнього позивача у спірному будинку, що призводить до її душевного потрясіння та переляку неповнолітнього позивача. З наведених підстав вважає, що відповідач ОСОБА_4 втратив право користування спірним житлом (а.с.1-7).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 22.09.2021 року відкрито провадження у даній справі, та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с.37)

Відповідач ОСОБА_4 за його належним викликом в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не представив, клопотань про відкладення судового розгляду з поважних причин не подавав, що втім не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача - адвокат Смірнов С.М. в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив задоволити позов з викладених у ньому обгрунтувань. Додатково наголосив, що відповідач ОСОБА_4 добровільно залишив зареєстроване місце проживання та переїхав проживати за іншою адресою. ОСОБА_4 не дає неповнолітньому позивачу та його законному представнику можливості спокійно проживати у спірному будинку, дозволяє собі періодично приходити до спірного будинку та намагається забирати звідти майно, хоча заздалегідь у червні 2020 року він забрав усі особисті речі та майно, яке хотів, вчиняє безпідставні сварки, погрожує зняти з реєстрації ОСОБА_2 та малолітнього позивача у будинку останнього.

Законний представник позивача ОСОБА_2 підтримала думку представника позивача Смірнова С.М . Пояснила, що вона з неповнолітнім сином ОСОБА_3 проживають у будинковолодінні по АДРЕСА_1 , яке позивач успадкував після смерті батька. Відповідач ОСОБА_4 , який зареєстрований у спірному будинку, періодично приходить до їхнього з сином помешкання та вчиняє сварки, що змусило її викликати поліцію. Вона надала відповідачеві рік для того, щоб забрати всі свої речі з будинку, а у червні 2020 року змінила замок на вхідних дверях спірного будинку, нового ключа від якого у розпорядження відповідача не надавала. Вважає, що не створювала відповідачеві перешкод у здійсненні своїх прав користування та не позбавляла відповідача можливості використовувати спірний житловий будинок для проживання у ньому.

Відповідач ОСОБА_4 за його належним викликом в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не представив, одних клопотань не подав, що за відсутності також заперечень сторони позвача не перешкоджає розгляду даної справи.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона проживає по АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_4 попередньо проживав по АДРЕСА_1 , з червня 2020 року останній мешкає у будинку по АДРЕСА_3 у вказаному населеному пункті, куди переїхав добровільно. Кому належить спірний будинок по АДРЕСА_1 їй невідомо. Зазначила, що відповідачу не створювалися перешкоди в доступі до будинку. Про ці обставини вона знає зі слів законного представника позивача.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона проживає по АДРЕСА_1 . Власником спірного будинку є неповнолітній позивач ОСОБА_3 , а відповідач ОСОБА_4 є його рідним дядьком, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а з червня 2020 року проживає за іншою адресою. Зазаначила, що є сусідкою законного представника позивача та інколи заходить до неї в гості. Відповідача там бачила декілька разів після смерті його брата ОСОБА_9 . Наразі у спірному будинку постійно проживають законний представник позивача з неповнолітнім позивачем, й коли їх інколи немає вдома, то відповідач ОСОБА_4 приїздить та вивозить якісь речі з даного будинку, буває випиває горілки та знову повертається. Чи в теперішній даний час у відповідача є ключі від будинку по АДРЕСА_1 їй невідомо.

Заслухавши пояснення представників позивача, свідків, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_4 ) (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області (а.с.15).

З виписки з рішення виконкому Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області від 16.03.2015 року "Про перенумерацію житлових будинків в смт.Браїлів" вбачається перейменування, зокрема, адреси будинковолодіння по АДРЕСА_5 , на АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2021 року, неповнолітній позивач ОСОБА_3 є власником житлового будинку з прибудовами та спорудами по АДРЕСА_1 (а.с.18).

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.07.2021 року за неповнолітнім позивачем ОСОБА_3 зареєстровано право власності в цілому на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно до копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , основні об`єкти даного нерухомого майна споруджені у 1984 році та у 1986 році (а.с.20-23).

При цьому, суд визнає недопустимими доказами та не приймає до уваги представлені стороною позивача довідку виконкому Жмеринської міської ради від 17.08.2021 року та акт перевірки факту проживання особи від 17.08.2021 року, оскільки вони містять посилання на певні обставини, визначені з чужих слів, що у такому випадку підлягає встановленню з безпосередніх пояснень відповідної особи в судовому засіданні (а.с.24,25).

Згідно ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1,2,7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ч.4,5 ст.319 ЦК України власність зобов`язує; власник не можевикористовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуаію та природні якості землі.

У відповідності до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим, згідно із ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз статті 405 ЦК України дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення.

Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Це ж положення закріплено в ст.9 ЖК України, згідно з якою ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожній особі, окрім решти, право на повагу до її житла, воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим свого житла.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.12.2010 року в справі "Кривіцька та Кривіцький проти України" визначено, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Концепція житла має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві.

Проаналізувавши надані суду докази по справі, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Так, у якості підстав своїх позовних вимог сторона позивача, окрім належності спірного домоволодіння по АДРЕСА_6 неповнолітньому позивачеві ОСОБА_3 , обставини чого належно доведені вказними вище письмовими доказами, посилаються на відсутність відповідача ОСОБА_4 у даному житловому будинку понад рік, на їх думку без поважних причин.

Однак, як встановлено в ході судового розгляду з пояснень законного представника позивача ОСОБА_2 , останньої на власний розсуд з червня 2020 року було заздалегідь обмежено відповідача ОСОБА_4 у можливості користування ним будинком АДРЕСА_7 шляхом самостійної заміни замків вхідних дверей спірного домоволодіння, ключів від яких навмисно не було вручено відповідачу. Незалежно від заявленої мети такого обмеження, з того моменту стороною позивача чиняться очевидні перешкоди відповідачу в користуванні вказаним будинком, оскільки він не має ключів від вхідних дверей та не має вільного доступу до спірного будинку, а тому його відсутність у даному житловому приміщенні після заміни замків була вимушеною та не залежала від його власної волі.

За таких обставин у вирішенні цивільного спору судом належно враховується правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 року в справі №754/15542/19, а саме, що створення перешкод близькому родичу у проживанні за місцем реєстрації через неприязні стосунки не призводить до втрати ним права користування спірним житлом.

При цьому, судом також визнаються безпідставними доводи сторони позивача щодо проживання понад один рік відповідача ОСОБА_4 за іншою, відмінною від зареєстрованого місця проживання, адресою оскільки у відповідності до вимог ч.6 ст.29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами факту непроживання відповідача у спірному будинку понад один рік саме без поважних причин, як однієї з встановлених законом умов визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

З урахуванням постановлення рішення суду в інтересах відповідача, понесені стороною позивача судові витрати відшкодуванню не підлягають; відповідачем про понесені ним судові витрати не повідомлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.41, 47 Конституції України, ст.15, 16, 29, 319, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 82, 89, 141, 223, 259, 263, 264, 274, 275, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 щодо визнання останнього таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_6 - відмовити.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено 24.01.2022 року.

Суддя Вернік В.М.