ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2572/21 Справа № 203/3582/20 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, публічне акціонерне товариство МТБ Банк, товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, про поновлення строку на оскарження, визнання неправомірними дій приватного виконавця, -

в с т а н о в и л а:

07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., публічне акціонерне товариство МТБ Банк(далі ПАТ МТБ Банк), товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал (далі ТОВ Вердикт Капітал), звернувся до суду зі скаргою про поновлення строку на оскарження, визнання неправомірними дій приватного виконавця.

Скарга мотивована тим, що заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2012 року було задоволено позов ВАТ «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №00105/RD від 14 вересня 2007 року в розмірі 506 758 грн.68 коп. 02 квітня 2013 року на підставі вказаного заочного рішення судом було видано виконавчий лист. 06 серпня 2019 року приватним виконавцем Русецькою О.О. було відкрито виконавче провадження №59723055.

28 лютого 2012 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «МАРФІН БАНК» заборгованості за кредитним договором №00173/RD від 16 січня 2008 року в розмірі 711 871 грн.32 коп. На підставі вказаного заочного рішення 02 квітня 2013 року було видано виконавчий лист, за яким 06 серпня 2019 року приватним виконавцем Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження №59723160.

Також 06 вересня 2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про об`єднання зазначених виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №60530707.

Зазначав, що 04 грудня 2006 року між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір №014/119105/3161/73. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 04 грудня 2006 року було укладено договір застави №014/119105/3161/73, за яким в заставу передано транспортний засіб «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску. Заочним рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 916 696 грн.65 коп. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, за яким 17 квітня 2013 року П`ятихатським РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №37728225. Постановою державного виконавця від 27 жовтня 2014 року виконавчий лист було повернуто стягувачу.

Вказував, що згідно договору відступлення прав вимоги №114/2-16 від 02 серпня 2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» останнє набуло статус нового кредитора та право грошової вимоги до боржника. Згідно договору про відступлення прав вимоги від 02 серпня 2019 року відповідне право було відступлено на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Вердикт Капітал». Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2020 року було відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до примусового виконання.

Наголошував на тому, що листом від 15 червня 2020 року заставодержателем в особі ТОВ «Вердикт Капітал» було надано приватному виконавцю ОСОБА_3 письмову згоду на реалізацію заставного майна автомобіля «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску. 22 червня 2020 року приватним виконавцем проведено опис та вилучення автомобіля. Згідно висновку ФОП ОСОБА_4 від 03 липня 2020 року вартість автомобіля визначена в розмірі 305 700 грн. В серпні 2020 року скаржник засобами поштового зв`язку отримав від приватного виконавця копію постанови від 05 серпня 2020 року про зняття арешту з реалізованого майна, з якої вбачалось, що відповідно до протоколу проведення електронних торгів №494104 від 30 липня 2020 року ДП «СЕТАМ» було реалізовано автомобіль «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, за 372 954 грн.

Посилаючись на те, що на адвокатський запит від 03 вересня 2020 року, по пошті 02 жовтня 2020 року було отримано відповідь від 09 вересня 2020 року про те, що кошти від реалізації автомобіля було розподілено наступним чином: 320 932 грн. перераховані заставодержателю ТОВ «Вердикт Капітал», 32 094 грн.30 коп. основна винагорода приватного виконавця, 1 269 грн. витрати виконавчого провадження, тобто реалізація заставного майна було проведена приватним виконавцем з порушенням вимог ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», а тому просив суд поновити йому строк на оскарження дій приватного виконавця та визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О., пов`язані з передачею на реалізацію на електронні торги в рамках зведеного виконавчого провадження №60530707 предмета застави, а саме: транспортного засобу «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на подачу скарги. Скаргу задоволено. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. пов`язані з передачею на реалізацію на електронні торги в рамках зведеного виконавчого провадження №60530707 предмета застави, а саме: транспортного засобу «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. просить ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року скасувати та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги, зазначаючи, що ухвала суду винесена з грубим порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник пропустив законодавчо визначений строк на звернення до суду із скаргою та правові підстави для його поновлення відсутні, предметом оскарження є дії приватного виконавця з передання на реалізацію предмета застави, про які він достеменно знав ще з 22 червня 2020 року, а підстави для поновлення строку скаржник обґрунтовує тим, що фактично про порушення прав дізнався після тримання відповіді на адвокатський запит від 14 вересня 2020 року. Тобто підстави для подання даної скарги не можуть бути обґрунтовані ч.1 ст.51 Закону України Про виконавче провадження, оскільки фактично у даній скарзі боржник оскаржує не розподіл грошових коштів від продажу автомобіля, а саме дії пов`язані з передачею його не реалізацію.

05 березня 2021 року ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу приватного виконавця, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначав, що тільки на адвокатський запит від 21 вересня 2020 року його було повідомлено про розмір боргу та саме з того часу він одержав повну інформацію та дізнався, що майно реалізовано в інтересах заставодержателя, а тому скаргу він подав у межах строку. Вилучення та арешт автомобіля він не оскаржує, оскільки очікував, що грошові кошти будуть направлені на погашення боргу перед стягувачем ПАТ МТБ Банк.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. перебуває на виконанні зведене виконавче провадження №60530707, до складу якого входить виконавче провадження №59723055 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м.Дніпропетровська на виконання заочного рішення цього суду від 28 лютого 2012 року, в частині стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ВАТ «МАРФІН БАНК», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», заборгованості за кредитним договором №00105/RD від 14 вересня 2007 року в розмірі 506 758 грн.68 коп.; а також виконавче провадження №59723160 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м.Дніпропетровська на виконання заочного рішення цього суду від 28 лютого 2012 року, в частині стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ВАТ «МАРФІН БАНК», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», заборгованості за кредитним договором №00173/RD від 16 січня 2008 року в розмірі 711 871 грн.32 коп.

Також судом встановлено, що 04 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір №014/119105/3161/73.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 04 грудня 2006 року між останніми було укладено договір застави №014/119105/3161/73, за яким в заставу передано належний на праві власності ОСОБА_1 транспортний засіб «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

Заочним рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2011 року у цивільній справі №2-166/11 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 916 696 грн.65 коп.

На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, за яким 17 квітня 2013 року П`ятихатським РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №37728225.

Постановою державного виконавця від 27 жовтня 2014 року виконавчий лист було повернуто стягувачу.

Згідно договору відступлення прав вимоги №114/2-16 від 02 серпня 2019 року та договору відступлення прав за договорами застави від 13 серпня 2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» останнє набуло статус нового кредитора та заставодержателя за зазначеними вище кредитним договором та договором застави від 04 грудня 2006 року.

Відповідно до договору відступлення прав вимоги від 02 серпня 2019 року та договору відступлення прав за договорами застави від 16 серпня 2019 року, відповідні права за кредитним договором та договором застави від 04 грудня 2006 року ПАТ «ОКСІ БАНК» було відступлено на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

15 червня 2020 року приватним виконавцем Русецькою О.О. було винесено постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 , а саме: транспортного засобу «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

Також 15 червня 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» приватному виконавцю надано письмову заяву, в якій зазначено, що вказане товариство є заставодержателем транспортного засобу «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, згідно договору відступлення прав за договором застави від 16 серпня 2019 року, ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року залучено стягувачем у виконавчому провадженні по справі №2-166/11 та з метою виконання судового рішення у справі №2-166/11 надає згоду на звернення стягнення на предмет застави.

03 липня 2020 року залученим приватним виконавцем, на підставі постанови від 16 червня 2020 року, суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , було складено звіт про оцінку вартості транспортного засобу «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, яка визначена в розмірі 305 700 грн.

В подальшому вказаний транспортний засіб було передано приватним виконавцем на реалізацію та згідно протоколу №494104 проведення електронних торгів 30 липня 2020 року ДП «СЕТАМ» було реалізовано за ціною 372 954 грн.

Постановою приватного виконавця Русецької О.О. від 05 серпня 2020 року було припинено чинність арешту в частині накладення арешту на реалізований транспортний засіб, заставу вказаного рухомого майна, а також 05 серпня 2020 року складено акт про проведенні електронні торги.

Згідно відповідні приватного виконавця Русецької О.О. на адвокатський запит від 03 вересня 2020 року, вбачається, що кошти від реалізації автомобіля було розподілено наступним чином: 320 932 грн. перераховані заставодержателю ТОВ «Вердикт Капітал», 32 094 грн.30 коп. основна винагорода приватного виконавця, 1 269 грн. витрати виконавчого провадження.

В поданій скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що реалізація заставного майна було проведена приватним виконавцем з порушенням вимог ст.51 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення скарги і визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О., пов`язаних з передачею на реалізацію на електронні торги в рамках зведеного виконавчого провадження №60530707 предмета застави, а саме: транспортного засобу «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску. Також прийшов до висновку, що про порушення своїх прав ОСОБА_1 фактично дізнався 02 жовтня 2020 року, отримавши через представника відповідь приватного виконавця на адвокатський запит щодо розподілу коштів від реалізації заставного майна на користь заставодержателя, враховуючи те, що 03 та 04 жовтня 2020 року були вихідними днями, а скарга подана до суду 07 жовтня 2020 року, суд прийшов до висновку про наявність підстав для поновлення строку для подачі скарги, як пропущеного з поважних причин.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» (заява №18357/91, від 19 березня 1997 року) визначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 №14 передбачено, що судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, ст.26, ч.4 ст.57 Закону N606-XIV, ст.121-2 ГПК, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами ст.248-22 ЦПК. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено в порядку, передбаченому статтями 85,89 ЦПК, залишається без розгляду.

Згідно з п.9 ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» однією із засад здійснення виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.74 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як передбачено п.а ч.1 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно з ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що у разі подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби з пропущенням строку встановленого законом, така скарга залишається без розгляду.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч.2 ст.449 ЦПК України).

Колегія суддів наголошує на тому, що вказана стаття імперативно встановлює строк для звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС.

Відповідно до ст.ст.122,123 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Аналогічні положення містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», а саме, відповідно до змісту пункту 16 цієї Постанови строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними та можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Такі дії можуть бути вчиненні і судом апеляційної інстанції під час здійснення апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, постановленої за результатами розгляду відповідної скарги.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 (провадження №61-16974св19) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі №439/1493/15-ц (провадження №61-7804св19).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження ОСОБА_1 є дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О., пов`язані з передачею на реалізацію на електронні торги в рамках зведеного виконавчого провадження №60530707 предмета застави, а саме: транспортного засобу «Тойота Прадо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

В скарзі ОСОБА_1 зазначив, що заставодержатель ТОВ «Вердикт Капітал» листом від 15 червня 2020 року надав приватному виконавцю згоду на реалізацію заставного нерухомого, а 22 червня 2020 року приватним виконавцем було проведено опис та вилучення заставленого рухомого майна. В серпні 2020 року засобами поштового зв`язку він отримав копію постанови від 05 серпня 2020 року про зняття арешту з реалізованого майна.

Тобто про факт вчинення дій, пов`язаних саме з передачею на реалізацію на електроні торги у межах процедури зведеного виконавчого провадження №60530707 предмета застави автомобіля Тойота Прадо скаржник знав ще у червні місяці, оскільки саме у червні приватний виконавець почав чинити дії, пов`язані з передачею на реалізацію предмету застави.

З даною скаргою ОСОБА_1 звернувся 07 жовтня 2020 року, тобто більше ніж через три місяці з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав.

Посилання скарги як на підставу для поновлення строку на те, що про порушення своїх прав він дізнався лише 02 жовтня 2020 року, отримавши відповідь на адвокатський запит від 03 вересня 2020 року, в якій зазначалося про розподіл коштів від реалізації автомобіля, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки він посилається на порушення ст.51 Закону України Про виконавче провадження, а не на порушення розподілу грошових коштів від реалізації предмету застави.

Розглянувши скаргу ОСОБА_1 по суті, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізнався 02 жовтня 2020 року та, як наслідок цього, дійшов помилкового висновку про його поновлення.

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, ухвала Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця підлягає залишенню без розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

За приписами ст.452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Керуючись ст.ст.367,374,377,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року скасувати та постановити нове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, публічне акціонерне товариство МТБ Банк, товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, про поновлення строку на оскарження, визнання неправомірними дій приватного виконавця залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.