Ухвала

25 березня 2021 року

м. Київ

справа № 742/321/18

провадження № 61-4526ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд постанови Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу, поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу, поділ майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що у період з 01 серпня 2000 року до 17 листопада 2017 року він і ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без шлюбу в будинку її батьків. Пізніше вони спільно придбали будинок, в якому разом проживали, проводили реконструкцію і ремонт. Вказував, що відносинам, які склались між ними, притаманні усі ознаки сім`ї, оскільки вони разом проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, мали спільний бюджет, за спільні кошти придбавали майно, речі домашнього вжитку, сплачували комунальні послуги, спільно відпочивали, а також витрачали кошти на інші потреби.

За час спільного проживання ними було придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з прибудовами за адресою: АДРЕСА_4 ; магазин-павільон за адресою: АДРЕСА_3 війни; меблі, побутову техніку та інше нерухоме майно, які без його згоди 13 жовтня 2017 року було відчужено ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за договором дарування.

Встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу йому необхідно для поділу спільного сумісного майна.

На підставі вказаного ОСОБА_3 просив суд: встановити факт, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 у період з 01 серпня 2000 року до 17 листопада 2017 року проживали однією сім`єю без шлюбу; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 і ОСОБА_1 житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , магазин-павільйон, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину цього майна; визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л. М. 13 жовтня 2017 року, у частині відчуження 1/2 частини вказаного житлового будинку і витребувати їх на користь ОСОБА_3 у ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований у АДРЕСА_4 , відчуженого ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_3 , у розмірі 56 149,50 грн; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 і ОСОБА_1 наступне майно: набір меблів (стіл, 8 крісел, 2 пенала та сервант під скло), вартістю 136 900,00 грн, телевізор Samsung, вартістю 29 500,00 грн, набір меблів (журнальний стіл, крісло звичайне, крісло двійне, крісло трійне), вартістю 28 000,00 грн, пральну машину, вартістю 5 000,00 грн, музичний центр Samsung, вартістю 5 500,00 грн, холодильник, вартістю 19 000,00 грн, духову піч, вартістю 6 000,00 грн, мікрохвильову піч, вартістю 2 800,00 грн, телевізор на кухні, вартістю 2 800,00 грн, телевізор у спальні, вартістю 8 000,00 грн, спальний гарнітур (трюмо, шафа, ліжко, комод, 2 тумбочки, пуфик), вартістю 32 000,00 грн, дві люстри у гостинній кімнаті, вартістю по 7 500,00 грн кожна, спальний гарнітур, білий (шафа, стіл, ліжко, 2 тумбочки), ліжко, вартістю 29 000,00 грн, морозильні камери у кількості три одиниці, вартістю 5 000,00 грн, 6 000,00 грн, 6 000,00 грн, що у сумі становить 17 000,00 грн, двигун у морозильну камеру у будинку, вартістю 26 000,00 грн, кондиціонер, вартістю 6 000,00 грн, телевізор у спальній кімнаті, вартістю 20 000,00 грн, супутникові антени, тюнер, вартістю 3 000,00 грн, люстру у спальню, вартістю 3 000,00 грн, шафу-купе, вартістю 12 000,00 грн, кухонний стіл, вартістю 4 000,00 грн, 4 стільця, вартістю по 500,00 грн, що в сумі становить 6 000,00 грн, шафа-купе у прихожій кімнаті, вартістю 4 500,00 грн, шафа-купе у коридорі, вартістю 5 000,00 грн, люстру у спальні, вартістю 3 500,00 грн, джакузі, вартістю 20 000,00 грн, кухонний гарнітур, вартістю 35 000,00 грн, бесідка, вартістю 70 000,00 грн, меблі у бесідку, вартістю 32 000,00 грн, душова кабінка у літній кухні, вартістю 7 000,00 грн, телевізор у літній кухні, вартістю 2 000,00 грн, холодильник у літній кухні, вартістю 4 000,00 грн, лавка, вартістю 3 000,00 грн, всього загальною вартістю 598 500,00 грн; виділити ОСОБА_3 у власність телевізор, вартістю 29 500,00 грн, журнальний стіл, кресло звичайне, кресло двійне, кресло трійне, вартістю 28 000,00 грн, музичний центр, вартістю 5 500,00 грн, холодильник, вартістю 19 000,00 грн, телевізор у спальні, вартістю 8 000,00 грн, спальний гарнітур (трюмо, шафа, ліжко, комод, 2 тумбочки, пуфик), вартістю 32 000,00 грн, три морозильні камери, вартістю 17 000,00 грн, кондиціонер, вартістю 6 000,00 грн, люстра у спальні, вартістю 3 000,00 грн, шафу-купе, вартістю 12 000,00 грн, джакузі, вартістю 20 000,00 грн, бесідку з меблями, вартістю 102 000,00 грн, холодильник, вартістю 4 000,00 грн, лавку, вартістю 3 000,00 грн, душову кабіну у літній кухні, вартістю 7 000,00 грн, телевізор, вартістю 2 000,00 грн, а всього майно вартістю 298 000,00 грн; виділити ОСОБА_1 у власність стіл, 8 крісел, 2 пенала під скло, сервант, вартістю 136 900,00 грн, пральну машину, вартістю 5 000,00 грн, духову піч, вартістю 6 000,00 грн, мікрохвильову піч, вартістю 2 800,00 грн, телевізор у кухні, вартістю 2 800,00 грн, 2 люстри у гостинній кімнаті, вартістю 15 000,00 грн, спальний гарнітур «біла спальня»: шафа, стіл, ліжко, 2 тумбочки, вартістю 29 000,00 грн, двигун у морозильну камеру, вартістю 26 000,00 грн, телевізор у спальній кімнаті, вартістю 20 000,00 грн, супутникові антени, тюнер, вартістю 3 000,00 грн, кухонний стіл, 4 стільця, вартістю 6 000,00 грн, шафу-купе у прихожій, вартістю 4 500,00 грн, шафу-купе у коридорі, вартістю 5 000,00 грн, люстру у спальні, вартістю 3 500,00 грн, кухонний гарнітур, вартістю 35 000,00 грн, всього майно вартістю 300 500,00 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2018 року у складі судді Бездідько В. М. позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 у період з 01 серпня 2000 року до 17 листопада 2017 року проживали однією сім`єю без шлюбу.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 і ОСОБА_1 житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , магазин-павільйон, який розташований за адресою: АДРЕСА_3, та магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину цього майна.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 і ОСОБА_1 наступне майно: набір меблів (стіл, 8 крісел, 2 пенала та сервант під скло), вартістю 136 900,00 грн, телевізор Samsung, вартістю 29 500,00 грн, набір меблів (журнальний стіл, крісло звичайне, крісло двійне, крісло трійне), вартістю 28 000,00 грн, пральну машину, вартістю 5 000,00 грн, музичний центр Samsung, вартістю 5 500,00 грн, холодильник, вартістю 19 000,00 грн, духову піч, вартістю 6 000,00 грн, мікрохвильову піч, вартістю 2 800,00 грн, телевізор на кухні, вартістю 2 800,00 грн, телевізор у спальні, вартістю 8 000,00 грн, спальний гарнітур (трюмо, шафа, ліжко, комод, 2 тумбочки, пуфик), вартістю 32 000,00 грн, дві люстри у гостинній кімнаті, вартістю по 7 500,00 грн кожна, спальний гарнітур, білий (шафа, стіл, ліжко, 2 тумбочки), ліжко, вартістю 29 000,00 грн, морозильні камери у кількості три одиниці, вартістю 5 000,00 грн, 6 000,00 грн, 6 000,00 грн, що у сумі становить 17 000,00 грн, двигун у морозильну камеру у будинку, вартістю 26 000,00 грн, кондиціонер, вартістю 6 000,00 грн, телевізор у спальній кімнаті, вартістю 20 000,00 грн, супутникові антени, тюнер, вартістю 3 000,00 грн, люстру у спальню, вартістю 3 000,00 грн, шафу-купе, вартістю 12 000,00 грн, кухонний стіл, вартістю 4 000,00 грн, 4 стільця, вартістю по 500,00 грн, що в сумі становить 6 000,00 грн, шафа-купе у прихожій кімнаті, вартістю 4 500,00 грн, шафа-купе у коридорі, вартістю 5 000,00 грн, люстру у спальні, вартістю 3 500,00 грн, джакузі, вартістю 20 000,00 грн, кухонний гарнітур, вартістю 35 000,00 грн, бесідка, вартістю 70 000,00 грн, меблі у бесідку, вартістю 32 000,00 грн, душова кабінка у літній кухні, вартістю 7 000,00 грн, телевізор у літній кухні, вартістю 2 000,00 грн, холодильник у літній кухні, вартістю 4 000,00 грн, лавка, вартістю 3 000,00 грн, всього загальною вартістю 598 500,00 грн.

Виділено ОСОБА_3 у власність телевізор, вартістю 29 500,00 грн, журнальний стіл, крісло звичайне, крісло двійне, крісло трійне, вартістю 28 000,00 грн, музичний центр, вартістю 5 500,00 грн, холодильник, вартістю 19 000,00 грн, телевізор у спальні, вартістю 8 000,00 грн, спальний гарнітур (трюмо, шафа, ліжко, комод, 2 тумбочки, пуфик), вартістю 32 000,00 грн, три морозильні камери, вартістю 17 000,00 грн, кондиціонер, вартістю 6 000,00 грн, люстра у спальні, вартістю 3 000,00 грн, шафу-купе, вартістю 12 000,00 грн, джакузі, вартістю 20 000,00 грн, бесідку з меблями, вартістю 102 000,00 грн, холодильник, вартістю 4 000,00 грн, лавку, вартістю 3 000,00 грн, душову кабіну у літній кухні, вартістю 7 000,00 грн, телевізор, вартістю 2 000,00 грн, а всього майно вартістю 298 000,00 грн.

Виділено ОСОБА_1 у власність стіл, 8 крісел, 2 пенала під скло, сервант, вартістю 136 900,00 грн, пральну машину, вартістю 5 000,00 грн, духову піч, вартістю 6 000,00 грн, мікрохвильову піч, вартістю 2 800,00 грн, телевізор у кухні, вартістю 2 800,00 грн, 2 люстри у гостинній кімнаті, вартістю 15 000,00 грн, спальний гарнітур «біла спальня»: шафа, стіл, ліжко, 2 тумбочки, вартістю 29 000,00 грн, двигун у морозильну камеру, вартістю 26 000,00 грн, телевізор у спальній кімнаті, вартістю 20 000,00 грн, супутникові антени, тюнер, вартістю 3 000,00 грн, кухонний стіл, 4 стільця, вартістю 6 000,00 грн, шафу-купе у прихожій, вартістю 4 500,00 грн, шафу-купе у коридорі, вартістю 5 000,00 грн, люстру у спальні, вартістю 3 500,00 грн, кухонний гарнітур, вартістю 35 000,00 грн, всього майно вартістю 300 500,00 грн.

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л. М. 13 жовтня 2017 року, у частині відчуження 1/2 частини вказаного житлового будинку і витребувано їх на користь ОСОБА_3 у ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований у АДРЕСА_4 , відчуженого ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_3 .

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати: судовий збір у розмірі 8 640,00 грн і витрати на правову допомогу у розмірі 17 500,00 грн, а всього 26 140,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підставі належних і допустимих доказів було встановлено, що з 01 серпня 2000 року до 17 листопада 2017 року ОСОБА_3 і ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без шлюбу, вели спільний побут, мали взаємні права і обов`язки. Встановивши, що за цей період сторонами було придбано майно, суд вважав, що це майно відповідно до статей 60, 74 СК України є їх спільною сумісною власністю, а згідно зі статтею 70 СК України їх частки у цьому майні є рівними.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2018 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 20 329,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 01 січня 2004 року, а КпШС УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу, тому відсутні правові підстави для встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01 серпня 2000 року до 01 січня 2004 року . При цьому, ОСОБА_1 до 13 вересня 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Крім того, позивачем не було надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах й після 13 вересня 2006 року та визнання рухомого майна, зазначеного у позові, спільною сумісною власністю. Позивачем не доведено, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 були усталені відносини, притаманні подружжю. Відсутні підстави вважати, що сторони спільно проживали, пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Відносини сторін не мали ознак подружніх відносин, а саме не підтверджено наявність факту ведення спільного господарства, прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Постанову Чернігівського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року скасовано.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2018 року змінено в частині встановлення періоду проживання чоловіка та жінки однією сім`єю та задоволення позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ рухомого майна і магазина-павільйона.

Встановлено факт, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 у період з 05 квітня 2005 року до 17 листопада 2017 року проживали однією сім`єю без шлюбу.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділу рухомого майна і магазина-павільйона.

В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2018 року залишено в силі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у розмірі 9 514,80 грн.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_3 на виконання вимог частини першої статті 81 ЦПК України надав суду належні і допустимі докази, на підтвердження наявності між ним і ОСОБА_1 усталених відносин, притаманних подружжю, пов`язаності сторін спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків, спільного проживання у період з 05 квітня 2005 року до 17 листопада 2017 року.

З урахуванням положень статті 74 СК України суд першої інстанції дійшов висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями, що по АДРЕСА_1 і нежитлова будівля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з прибудовами, що знаходиться на АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Належних і допустимих доказів на підтвердження того, що інше майно, щодо якого позивачем пред`явлено вимогу, було придбано сторонами у період спільного проживання, ОСОБА_3 суду не надав, тому це майно не може бути визнано об`єктом спільної сумісної власності сторін.

Встановивши, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 був придбаний за час спільного проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , як чоловіка та дружини без шлюбу, та на укладення оспорюваного договору дарування житлового будинку від 12 жовтня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 згоди не давав, цей договір виходить за межі дрібного побутового, потребував нотаріального посвідчення та державної реєстрації, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання його недійсним в частині відчуження 1/2 його частки, власником якого є позивач, і витребування цієї частки на його користь.

Разом з тим, з`ясувавши, що ОСОБА_1 01 серпня 2016 року відчужила нежитлову будівлю - магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з прибудовами, що знаходиться по АДРЕСА_2 без відома і згоди позивача, місцевий суд обґрунтовано стягнув з відповідача на його користь вартість 1/2 частки його ринкової вартості на момент продажу.

У березні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Якименко О. В., подав до Верховного Суду заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року в зазначеній цивільній справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 423 ЦПК України, а саме: встановлення Конституційним Судом України неконституційності (конституційності) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Заявник просив суд переглянути постанову Верховного Суду від 20 липня 2019 року у зазначеній цивільній справі та залишити в силі постанову Чернігівського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка О. В. про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року у вказаній справі.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що доводи заяви фактично стосувалися повторного касаційного перегляду, що нормами ЦПК України не передбачено.

14 березня 2021 року Якименко О. В. , який діє від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з заявою про перегляд постанови Верховного Суду від 20 листопада 2019 року Великою Палатою Верховного Суду. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять скасувати постанову Верховного Суду та залишити в силі постанову суду апеляційної інстанції.

Заява мотивована тим, що є неоднакове застосування судами касаційних інстанцій одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Право касаційного оскарження та судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, визначено у статті 389 ЦПК України.

Вичерпний перелік підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду встановлено статтею 403 ЦПК України. При цьому питання про передачу цивільної справи за касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду згідно зі статтями 403, 404 цього Кодексу відноситься до повноважень Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У заяві ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилаються на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати постанову Верховного Суду та залишити в силі постанову суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржена постанова Верховного Суду від 20 листопада 2019 року не підлягає касаційному оскарженню відповідно до статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд постанови Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу, поділ майна подружжя.

Копію ухвали та додані до заяви матеріали направити особі, яка подавала заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко