Справа № 2-1053/11
Провадження № 4-с/761/69/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича, стягувач: Акціонерне товариство ?Сбербанк?,

в с т а н о в и в:

В січні 2020 ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з скаргою на дії приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича, стягувач: Акціонерне товариство ?Сбербанк?, у виконавчому провадженні №60183508, в якій просив суд визнати незаконною і скасувати постанову приватного виконавця Скрипника В.Л. про арешт коштів від 26.12.2019 р. у виконавчому провадженні №60183508.

Скарга мотивована тим, що 02.01.2020 р. заявник отримав постанову приватного виконавця Скрипника В.Л. від 26.12.2019 р. про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №60183508 з примусового виконання виконавчого листа №2-1053/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 17.10.2018 р.

Заявник вважає вказану постанову незаконною, оскільки з 10.12.2013 р. він визнаний банкрутом, в провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа №922/4587/13 про банкрутство.

З 21.12.2019 р. було введено в дію Кодекс України про банкрутство, який дозволяє накладати арешт на майно боржника або інші обтяження виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Приватний виконавець Скрипник В.Л. вчиняє дії у виконавчому провадженні №6183508 одночасно (паралельно) з процедурою банкрутства, яка здійснюється Господарським судом Харківської області.

Вказане стало підставою для звернення до суду зі скаргою.

Представник стягувача АТ ?Сбербанк? подав пояснення на скаргу, в яких заперечив щодо задоволення скарги. Зазначає, що виконавче провадження №60183508 здійснюється з примусового виконання дублікату виконавчого листа №2-1053/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» заборгованості за кредитним договором в розмірі 6435639,04 грн.

За рішенням Шевченківського районного суду від 13.12.2011 р. у справі №2-1053/11 стягнуто заборгованості з ОСОБА_1 як з фізичної особи, а не ФОП, оскільки ОСОБА_1 отримував кредит як фізична особа. В провадженні Господарського суду Харківської області з 2013 р. перебуває справа №922/4587/13 щодо банкрутства ФОП ОСОБА_1 . Вважають, що ОСОБА_1 , як фізична особа не позбавлений можливості отримувати заробітну плату, інші доходи, які можуть бути використанні для погашення боргу у виконавчому провадженні №60183508. Можливість накладення арешту в рамках виконавчого провадження №60183508 підтверджена під час розгляду адміністративної справи №400/3945/19. (а.с. 34-35 т.1)

У відзиві на скаргу приватний виконавець Скрипник В.Л. заперечує щодо задоволення скарги, зазначає, що у його провадженні перебуває виконавче провадження №60183508 з примусового виконання виконавчого листа №2-1053/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» (правонаступник АТ «Сбербанк») заборгованості за кредитним договором в розмірі 6435639,04 грн. В зв`язку з отримання інформації про наявність відкритих розрахункових рахунків, 26.12.2019 р. було винесено постанову про арешт рахунків боржника. Звертає увагу, що постановою Господарського суду Полтавської області від 10.12.2013 р.у справі №922/4587/13 визнано банкрутом фізичну особу -підприємця ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором, яка стягується у виконавчому провадженні №60183508, не пов`язана із здійсненням боржником підприємницької діяльності. Дії приватного виконання щодо накладення арешту у виконавчому провадженні №60183508 підтверджуються рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 р. у справі №440/3945/19. Крім цього, зазначає, що жодних дій щодо погашення заборгованості у виконавчому провадженні №60183508 боржником не було вчинено. (а.с. 59-61 т.1)ї

В судове засідання заявник та заінтересовані особи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, приватний виконавець подав клопотання про розгляд скарги у його відсутність.

Згідно ст.450 ч.2 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.10.2018 р. Шевченківським районним судом м. Києва видано дублікат виконавчого листа №2-1053/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» заборгованості за кредитним договором в розмірі 6433819,04 грн, судового збору 1700,00 грн, витрат на ІТЗ розгляду справи 120,00 грн, а всього 6435639,04 грн. (а.с. 4 т.1)

На а.с. 132-241 б т.1 - матеріали виконавчого провадження №60183508 з примусового виконання виконавчого листа №2-1053/11 від 17.10.2018 р.

01.10.2019 р. приватним виконавцем Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження №60183508 з примусового виконання виконавчого листа №2-1053/11 від 17.10.2018 р. (а.с. 225 т.1)

Згідно постанови приватного виконавця Скрипника В.Л. від 26.12.2019 р. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках АТ КБ «Приватбанк», «АБ «Приватінвест», ПАТ «КБ «Надра», та належить боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 7079802,94 грн. (а.с. 3 т.1)

Постановою Господарського суду Харківської області від 10.12.2013 р. у справі №922/4587/13 визнано ФОП ОСОБА_1 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором боржника ОСОБА_2 (а.с. 5-8 т.1)

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.12.2017 р. призначено арбітражного керуючого Кошового С.В. ліквідатором боржника ФОП ОСОБА_1 (а.с. 77-78 т.1)

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень станом на момент розгляду скарги справа про банкрутство ФОП ОСОБА_1 не завершена.

Заявник, звертаючись до суду з даною скаргою, вважає накладення арешту на кошти боржника за постановою приватного виконавця від 26.12.2019 р. неправомірним під час процедури банкрутства ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом (Рішення Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року № 2-рп(ІІ)/2019).

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У справі «Войтенко проти України» суд повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули цієї Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, одним з основоположних аспектів якого є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхні рішення, що набрали законної сили, не може ставитися під сумнів (див. також справу «Брумареску проти Румунії»). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 48 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ч.1-2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно ст. 39 ч. 14 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі: арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

З цього приводу варто зазначити, що виконавче провадження №60183508, яке перебуває на виконанні в приватного виконавця Скрипника В.Л., здійснюється щодо стягнення на користь ПАТ "Дочірній Банк Сбербанк Росії" заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 як з фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця.

Тобто, заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 перед стягувачем не пов`язана із здійсненням ОСОБА_1 підприємницької діяльності. Доказів протилежного суду не надано та заявником в ході розгляду скарги не доведено того, що кредит від ПАТ "Дочірній Банк Сбербанк Росії", за яким виникла заборгованість, пов`язаний зі здійсненням ним господарської діяльності.

Схожого висновку дійшов Полтавський окружний адміністративний суд в рішенні від 14.11.2019 р., яке набрало законної сили, у справі №440/3945/19 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про визнання протиправними та скасування постанов залишено без задоволення. (а.с. 15-18 т.2)

Крім цього, суд погоджується з твердженням стягувача щодо можливості отримання ОСОБА_1 , які фізичною особою, заробітної плати чи інших доходів, які можуть бути використанні для погашення боргу у виконавчому провадженні №60183508.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії приватного виконавця Скрипника В.Л. при винесенні постанови про арешт коштів від 26.12.2019 р. у виконавчому провадженні №60183508 є правомірними, а тому скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича, стягувач: Акціонерне товариство ?Сбербанк?, у виконавчому провадженні №6018350 потрібно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У х в а л и в :

скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича, стягувач: Акціонерне товариство ?Сбербанк?, - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повна ухвала виготовлена 19.03.2021 р.

Суддя: А.А.Осаулов