Справа № 562/2916/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"18" березня 2021 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Карпінчук О.М.,

учасники справи: представник позивача-адвокат Януль В.С.,

представники відповідачів Захарчук О.О., Максимов П.В., Талан О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, Здолбунівської районної державної лікарні ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області, Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про зобов`язання передати у власність нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

У поданій в суд заяві позивач ОСОБА_1 просить зобов`язати відповідачів безоплатно передати їй житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 у приватну власність, витрати покласти на відповідачів.

Позов мотивований тим, що в 1972 році їй та її чоловіку ОСОБА_2 , як працівнику Гульчанської дільничної лікарні ветеринарної медицини надано в користування частину відомчого будинку по АДРЕСА_1 , яка складається з чотирьох житлових кімнат, а інша частина є адміністративним приміщенням. З 24 квітня 1978 року в указаному житловому будинку зареєстровано місце їх проживання, який вони утримували, сплачували квартирну плату, комунальні послуги та несли значні витрати на його покращення. Після смерті ОСОБА_2 вона зверталася із заявою до Урвенської сільської ради та Здолбунівської районної державної лікарні ветеринарної медицини із заявою про приватизацію житла, однак було відмовлено, а тому звернулася до суду за захистом своїх житлових прав.

У відзиві на позов Здолбунівська районна державна лікарня ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області просить у задоволені позову відмовити, мотивуючи тим, що спірна частина будівлі належить державі в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, перебуває на балансі районної лікарні ветеринарної медицини, яка не наділена повноваженнями встановлювати право позивача на приватизацію житла та не відноситься до органів приватизації державного житлового фонду.

Аналогічний відзив на позов надало ГУ Держпродспоживслужби в Рівненській області.

Ухвалою суду від 15 лютого 20121 року до участі у справі залучено співвідповідачем Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, яка у своєму відзиві також просить у задоволені позову відмовити. Зазначає, що Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює управління об`єктами державної власності , що належить до сфери її управління. Рішення про передачу квартир у власність громадян приймає орган приватизації, у той час як Держпродспоживслужба до органів приватизації державного житлового фонду не відноситься та рішення щодо позбавлення статусу службового жила не приймала, а позивач не звертався з відповідними запитами чи листами.

Відповіді на відзиви позивач не подавала.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, уточнивши позовні вимоги, відповідно до яких просить зобов`язати саме залученого судом співвідповідача Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів безоплатно передати житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_1 .

Представники відповідачів позов не визнали з наведених у відзивах підстав.

Представник Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин та відзиву на позов не подав, просить справу розглянути без його участі.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Установлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з приватизацією житлового приміщення частини будинку по АДРЕСА_1 , де з 24 квітня 1978 року зареєстровано місце проживання позивача ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , користування спірним житлом відповідачами не оспорюється.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 жовтня 2019 року квартира по АДРЕСА_1 житловою площею 85,7м2 належить державі Україна в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, форма власності державна.

Підставами внесення державним реєстратором Сліпенком В.А. указаного вище запису в Державний реєстр відомостей про власника спірного житлового будинку слугувала заява уповноваженої особи ОСОБА_3 , а підтвердженням підстав виникнення права власності свідоцтво про право власності, видане 28 березня 2005 року Урвенською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області.

Відповідно до ст.2 ЖК УРСР ззавданнями житлового законодавства Української РСР є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією СРСР і Конституцією Української РСР права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин.

Житлові відносини в Українській РСР регулюються Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік та видаваними відповідно до них іншими актами житлового законодавства Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами житлового законодавства Української РСР (ст.3 ЖК УРСР).

Згідно ч.1 ст.4 ЖК УРСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд, який включає, зокрема. жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд).

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру (ч.4 ст.4 ЖК УРСР).

Відповідно до ч.1 ст.5 ЖК УРСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік будинки відомчого житлового фонду в містах і селищах міського типу підлягають поступовій передачі до відання місцевих Рад народних депутатів у порядку і в строки, що визначаються Радою Міністрів СРСР і Радою Міністрів Української РСР (ч.2 ст.5 ЖК УРСР).

Спірний житловий будинок перебуває у віданні Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, за своїм статусом віднесений відомчого житлового фонду та на даний час відповідно до чинного законодавства в житловий фонд місцевих рад не переданий, що підтверджується заявою сільського голови від 11 січня 2021 року №44.

Згідно ч.3 ст.9 ЖК УРСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до положень частини 4, 5 ст.5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Підстави безоплатної передачі квартир (будинків) незалежно від розміру їх загальної площі передбачені ст.6 Закону України «Про приватизацію житлового фонду».

Згідно ст.8 Закону України «Про приватизацію житлового фонду», п.13 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396, приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації).

Відповідно до ч.9 ст.8 Закону України «Про приватизацію житлового фонду» державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.

Відомості про передачу спірного житла у комунальну власність відсутні, Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює управління об`єктами державної власності, що належить до сфери її управління, а тому доводи відповідача (Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів) про те, що Держпродспоживслужба не відноситься до органів приватизації є помилковими, оскільки за наявності в її повному господарському віддані відомчого житла мала вирішити питання щодо створення відповідного органу приватизації або передати таке житло в комунальну власність.

Зокрема, згідно п.15 Положення підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Відповідно до пунктів 17, 18 указаного Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію, подає до органів приватизації такі документи:

заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;

копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);

довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;

технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

копію ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку;

документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

копію документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);

заяву-згоду тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

Орган приватизації, у разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, оформляє відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах чи готує проект рішення органу місцевого самоврядування щодо жилих приміщень у гуртожитках (п.22 Положення).

Згідно ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (ч.4 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Позивач до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, як до органу приватизації відомчого житла, чи створеного ним уповноваженого органу приватизації, який мав би встановити право позивача на приватизацію квартири, з відповідними заявами в передбаченому законом порядку не звертався та відповідні рішення, у тому числі про відмову в приватизації житла з наведенням таких мотивів, які б підлягали зясуванню судом, відповідач не приймав.

А згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частин 1-3 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Таким чином, особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позивач не довів порушення належним відповідачем її прав на приватизацію житла, а тому у задоволені позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.258-273, 351 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, Здолбунівської районної державної лікарні ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області, Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про зобов`язання передати у власність нерухоме майно відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією ЦПК України (п.15.5 «Перехідних положень»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено26 березня 2021 року.

Суддя: