Постанова

Іменем України

17 березня 2021 року

м. Київ

справа № 654/3898/16-ц

провадження № 61-18613св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Великокардашинська сільська рада Голопристанського району Херсонської області,

особа, яка не брала участі у справі в суді першої інстанції, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Чухрая Віталія Миколайовича на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року у складі судді Вейтас І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вона є єдиним спадкоємцем померлої, але не оформила своїх спадкових прав на земельну ділянку. 04 листопада 2016 року вона звернулася до приватного нотаріуса Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршалової М. В. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законом строку. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила встановити, що після смерті своєї матері ОСОБА_3 вона фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_3 .

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2017 року у складі судді Францішко Ю. В. позов задоволено. Визнано ОСОБА_1 такою, що фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_3 .

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивач фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, факт належності майна померлій ОСОБА_3 доведено й обґрунтовано належним чином, тому наявні правові підстави для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, у червні 2019 року представник особи, яка не брала участі у справі в суді першої інстанції, ОСОБА_2 - адвокат Чухрай В. М.подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 01 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє Чухрай В. М. , на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2017 року було залишено без руху, надано десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин його пропуску, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якої діє Чухрай В. М. , на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2017 року на підставі пункту 4 частини першої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявник отримав копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 09 липня 2019 року, однак в установлений судом строк не подав до суду заяву із зазначенням підстав для поновлення встановленого законом строку на апеляційне оскарження, тобто не виконав вимог зазначеної ухвали.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

11 жовтня 2019 року представник ОСОБА_2 - адвокат Чухрай В. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Чухрая В. М. мотивована тим, що копія ухвали Херсонського апеляційного суду від 01 липня 2019 року була направлена йому 05 липня 2019 року, однак не отримана ним у зв`язку з тим, що поштове відділення, яке обслуговує його адресу, не мало працюючих працівників та фактично не функціонувало. Він дізнався про існування зазначеної ухвали суду та про її зміст лише в жовтні 2019 року. Спірна земельна ділянка була виділена ОСОБА_2 , тому рішення місцевого суду стосується її прав та законних інтересів.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 22 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Голопристанського районного суду Херсонської області.

05 листопада 2019 року справа № 654/3898/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано ОСОБА_1 такою, що фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, після смерті своєї матері ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, у червні 2019 року представник особи, яка не брала участі у справі в суді першої інстанції, ОСОБА_2 - адвокат Чухрай В. М. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вищевказаним рішенням суду вирішено питання, яке безпосередньо стосується прав та інтересів ОСОБА_2 . Крім того, заявивши в апеляційній скарзі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2017 року, заявник не навів обставин, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску такого строку, та підстав для його поновлення, не зазначив дату, коли саме його довіритель дізналася про наявність оскаржуваного рішення та отримала його.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 01 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє Чухрай В. М. , на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2017 року було залишено без руху, надано десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин його пропуску, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Копія ухвали Херсонського апеляційного суду від 01 липня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху 05 липня 2019 року була направлена представнику ОСОБА_2 - адвокату Чухраю В. М.на зазначену ним в апеляційній скарзі адресу: АДРЕСА_2 , однак рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення заявнику або поштовий конверт з відміткою про причини його повернення до суду в матеріалах справи відсутні.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Встановивши, що апеляційну скаргу на рішення місцевого суду від 27 лютого 2017 року представник ОСОБА_2 - адвокат Чухрай В. М. подав у червні 2019 року і не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не зазначив дату, коли його довіритель дізналася про наявність оскаржуваного рішення та отримала його, апеляційний суд обґрунтовано залишив скаргу без руху ухвалою від 01 липня 2019 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зазначені в ухвалі апеляційного суду від 01 липня 2019 року недоліки апеляційної скарги ОСОБА_2 та її представник не усунули, не відреагували на вказану ухвалу і будь-яких заяв, клопотань про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин його пропускудо апеляційного суду не подали.

При цьому апеляційний суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи міститься лише лист суду від 04 липня 2019 року про направлення заявнику та її представнику копії ухвали Херсонського апеляційного суду від 01 липня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, а рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень або поштові конверти з відмітками про причини їх повернення до суду відсутні. Крім того, матеріали справи не містять доказів вжиття апеляційним судом заходів повідомлення заявника та її представника про недоліки апеляційної скарги за телефоном та електронною адресою, які зазначені в апеляційній скарзі.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Посилання апеляційного суду на відомості з офіційного сайту «Укрпошти» щодо відстеження пересилання реєстрованих поштових відправлень, за якими поштове відправлення № 858 було надіслане 05 липня 2019 року з поштового відділення міста Херсона 73501 та 09 липня 2019 року вручене особисто в поштовому відділенні міста Гола Пристань 75602, є безпідставним, оскільки ці відомості не містять інформації про направлення поштової кореспонденції саме в цій справі та про отримання представником ОСОБА_2 - адвокатом Чухраєм В. М. саме копії ухвали Херсонського апеляційного суду від 01 липня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху.

За таких обставин апеляційний суд мав можливість з`ясувати в поштовому відділенні причини неповернення до суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення адресату, але не зробив цього.

Крім того, в матеріалах справи відсутній реєстр відправки рекомендованої кореспонденції від 04 липня 2019 року, на який послався апеляційний суд, з якого можливо було б встановити, що поштове відправлення № 858 було надіслане адвокату Чухраю В. М. та саме в цій справі.

Таким чином, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів вручення заявнику копії ухвали Херсонського апеляційного суду від 01 липня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) викладено правовий висновок про те, що повернення апеляційної скарги з тих підстав, що особа не виконала вимог ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вимог, указаних в ухвалі.

Апеляційний суд не врахував, що неотримання заявником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху виключає можливість усунення особою зазначених в ній недоліків скарги в установлений судом строк.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 369/5101/19 (провадження № 61-1301св 20).

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з неповажними причинами пропуску заявниками строку на апеляційне оскарження. Тому оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою.

За змістом статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року у справі № 3-рп/2003). Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень частин першої та другої статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» (рішення від 06 грудня 2007 року) зазначив, що якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду.

Апеляційний суд зазначеного не врахував та відмовив у відкритті апеляційного провадження без належних правових підстав, що не відповідає принципу верховенства права, а також - порушив право заявника на апеляційне оскарження судового рішення як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції.

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене у зв`язку з допущеними апеляційним судом вищенаведеними порушеннями норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали, наявні підстави для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції (для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження).

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Чухрая Віталія Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Херсонського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ. М. Фаловська
Судді:В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв
В. А. Стрільчук