печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9981/20-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Єряшевій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. від 10 грудня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60842877, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження неправомірною та її скасування, яку мотивує тим, що приватним виконавцем не було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника та не встановив факт її отримання, а тому приватний виконавець не вправі вчиняти дії спрямовані на виконання судового рішення.

Стягувач, боржник та приватний виконавець в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про нього належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України не є перешкодою для розгляду скарги, а тому суд, вивчивши подану скаргу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича перебуває виконавчий лист №2-272/11, виданий 04 серпня 2011 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» загалом заборгованості у розмірі 811 377,34 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Таким чином, підставою для відкриття виконавчого провадження стало те, що виконавчий документ відповідав нормам Закону України «Про виконавче провадження», а підстав для його повернення без прийняття до виконання у приватного виконавця не було, керуючись ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», в день надходження заяви від стягувача, приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання листа № 2-272/11, про що винесено відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження від 10 грудня 2019 року.

Боржник просить визнати постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження неправомірною та скасувати її, останній мотивує свою скаргу виключно тим, що приватним виконавцем не було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника та не встановив факт її отримання, а тому приватний виконавець не вправі вчиняти дії спрямовані на виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п.п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Судом встановлено, що на виконання вимог вищевказаної статті Закону України «Про виконавче провадження», наступного дня після відкриття виконавчого провадження № 60842877 приватним виконавцем Телявським А.М. було направлено на адресу боржника ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим поштовим відправленням за № 665 постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60842877 від 10 грудня 2019 року та постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, також рекомендованим поштовим відправленням № 690 було надіслано боржнику копію постанови про арешт майна боржника від 10 грудня 2019 року, рекомендованим поштовим відправленням № 681 копію постанови про арешт коштів боржника від 10 грудня 2019 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Київ - 94 та конвертами, що повернулися на адресу приватного виконавця за закінченням терміну зберігання (а.с. 37, 39).

Стосовно посилань скаржника на практику Касаційного господарського суду у справі №916/1605/15-г, в якій вказано, що «державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й пересвідчитись у отриманні боржником цього документу», варто зауважити, що спірні правовідносини, описані в даній постанові, регулювалися нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, який втратив чинність, та не може бути застосовний в рамках даної справи.

Наряду із зазначеним, чинний Закон України «Про виконавче провадження» не містять вимоги до приватного виконавця здійснювати виконавчі дії лише після отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження № 60842877 від 10 грудня 2019 року доведена до відома скаржника належним чином з огляду на що, відсутні підстави для визнання її протиправною та скасування.

Слід також резюмувати, що направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження не впливає на правомірність її винесення та враховуючи те, що виконавче провадження було відкрито на підставі заяви стягувача та оригіналу виконавчого документа, виконавчий документ в повному обсязі відповідав вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», строк на пред`явлення виконавчого листа не виконання не сплинув, саме виконавче провадження було відкрито у строк передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та у межах виконавчого округу в якому зареєстрований та проживає боржник, а тому підстави для визнання постанови про відкриття виконавчого провадження протиправною відсутні.

Окрім того, доводи скаржника про порушення його права власності у зв`язку з арештом та передачею на реалізацію квартири шляхом проведення електронних торгів не стосуються предмету оскарження, та не можуть слугувати підставою для задоволення даної скарги.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене, скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, а доводи, на які він посилається такими, що не стосуються предмету оскарження та не впливають на правомірність винесеної постанови, а дії приватного виконавця законними, правомірними та такими, що не порушують прав боржника, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення вимог скарги.

Таким чином, згідно п. 18 Постанови Пленуму спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-77, 89, 258-261, 352, 353, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. від 10 грудня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60842877 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 24 березня 2021 року.

Суддя В. А. Писанець