ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 березня 2021 року

м.Харків

справа № 638/9082/20

провадження № 22-ц/818/2057/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2020 року, постановлене під головуванням судді Семіряд І.В., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2020 року позов задоволено. Стягнуто щомісяця з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 03.07.2020 року до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ОСОБА_1 23-х років. Стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення аліментів, встановивши аліменти до стягнення у розмірі 1/6 частини заробітної плати (доходу).

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що в матеріалах справи відсутні докази можливості сплати відповідачем аліментів у розмірі ј частки всіх видів доходів(заробітку), щомісячно на утримання повнолітньої дитини. Також судом першої інстанції не враховано те, що повнолітня дитина перебуває на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони, з дня призначення на посаду «курсант» та отримує стипендію. Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, судом не враховано матеріальне становище платника аліментів та його реальну спроможність сплачувати аліменти у вказаному розмірі. У зв`язку з цим відповідач просить зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню до 1/6 частини заробітної плати (доходу).

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відповідача - залишити без задоволення, а рішенням суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, потребує значних матеріальних витрат. Відповідає є працездатною особою, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на його утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 03.07.2020 року до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ОСОБА_1 23-х років.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повному обсязі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23 лютого 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 .

Згідно довідки №3/498 від 02.04.3020 наданої Харківським національним університетом Повітряних Сил ім.. Івана Кожедуба, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних Сил та навчається на 1 курсу, денної форми навчання, на повному державному забезпеченні.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він на даний час навчається на Інженерно-авіаційному факультеті Харківського національного університету Повітряних Сил та отримує стипендію, проте зазначених грошових коштів недостатньо та потребує матеріальної допомоги. Оскільки він є курсантом та постійно повинен знаходитись за місцем своєї служби та навчання він не має можливості влаштуватись на роботу, щоб повністю себе матеріально забезпечити. ОСОБА_2 працює та отримує заробітну плату, проте не надає матеріальної допомоги на його утримання. Вважає, що батько має змогу надавати йому матеріальну допомогу до досягнення 23 років за умови продовження навчання.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Частина 1 ст. 199 СК України передбачає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у частці від заробітку залежить від наявності у відповідача такої можливості та з урахуванням можливості надання утримання іншим із батьків.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Проте, при визначенні розміру аліментів, судом не враховано положень ст. 182 СК України.

Суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, не врахував наявності на утриманні відповідача неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (а.с.60), та його непрацездатних батьків пенсіонерів: матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (а.с.66), яких відповідач зобов`язаний утримувати.

Крім того, надані позивачем на підтвердження позовних вимог квитанції з аптеки та магазинів (а.с.19-22) - майже всі за період, коли відповідач сплачував аліменти,

отже судом до уваги не приймаються.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З урахуванням того, що позивач знаходиться на повному державному забезпеченні та отримує стиендію колегія суддів дійшла висновку, що аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, слід визначити у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, що є достатнім для забезпечення матеріальних потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання, з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 03.07.2020 року до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ОСОБА_1 23-х років.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що позовна заява ОСОБА_1 задоволена на 50 % (з ј частини на 1/6 частину), тому сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави підлягає зменшенню з 840,80 грн. до 420,40 грн. (50% від 840,80 грн.).

Крім того, при поданні апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 1362,00 грн. (а.с.48). З урахуванням того, що його апеляційна скарга задоволена повністю на 100%, тому з Державного бюджету України ОСОБА_2 слід повернути судовий збір у розмірі 1362,00 грн., сплачений при поданні апеляційної скарги за квитанцією № 0.0. від 06.01.2021 року.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2020 року- змінити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 03.07.2020 року до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ОСОБА_1 23-х років.

Зменшити суму стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору з 840,80 грн. до 420,40 грн..

Повернути ОСОБА_2 із Державного бюджету України судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, у розмірі 1362,00 грн. відповідно до квитанції № 0.0. від 06.01.2021 року

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.В. Бурлака

Н.П. Пилипчук