ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 березня 2021 року

м. Харків

справа № 613/338/20

провадження № 22-ц/818/1852/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС-АС»,

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС-АС», третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16 грудня 2020 року, постановлене під головуванням судді Шалімова Д.В., в залі суду в місті Богодухів Харківської області (повний текст судового рішення складено 24 грудня 2020 року), -

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС-АС», третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 16 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; позивач зазначає, що спірні правовідносини мають характер трудового спору, оскільки з незалежних від нього причин він не може бути поновлений на посаді директора СТОВ «КОЛОС-АС»; тому, як найманий працівник, звернувся до суду за захистом саме своїх трудових прав. Натомість суд першої інстанції застосував норми закону, які регулюють відносини між учасниками товариства, замість вимог ст. 118 КЗпП України та ч.2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Крім того, суд не застосував положення ч.2 ст. 5 ЦПК України, відповідно до якого, якщо закон та договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизначеного або оспорюваного права, свобод чи інтересів особи, яка звертається до суду, суд відповідно до викладених в позові вимог такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. ОСОБА_1 вказує, що відсутні перешкоди для поновлення його на посаді директора товариства, оскільки ОСОБА_3 є тимчасово призначеним директором товариства, має строковий трудовий договір, визнає його позовні вимоги та добровільно звільнить посаду директора після прийняття відповідного рішення суду.

Директор Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС-АС» - Панова Олена Валеріївна надала письмові пояснення до апеляційної скарги, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі. Справу просила розглядати без участі представника відповідача - СТОВ «КОЛОС-АС».

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є учасниками Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС-АС» (а.с.12). Частка кожного з учасників у Статутному фонді складає по 12 000 грн., що становить по 50 відсотків (а.с.15).

Відповідно до п. 6.1. Статуту, вищим органом Товариства є Загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Згідно п. 6.9. Статуту, виконавчим органом Товариства є Директор.

Пунктом 6.10 Статуту, передбачено, що директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції зборів учасників. Збори учасників Товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції директора.

Відповідно до п. 6.11 Статуту, директор призначається за рішенням зборів засновників Товариства. Директор підзвітний зборам засновників і організує виконання їх рішень. Директор не вправі приймати рішення, обов`язкові для засновників Товариства (а.с.17).

07 вересня 2004 року Загальними зборами учасників товариства директором СТОВ « Колос АС» обрано ОСОБА_1 (а.с.20).

04 грудня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора СТОВ « Колос АС» у зв`язку з переходом позивача на виборну посаду; покладено обов`язки директора на учасника товариства ОСОБА_2 на період обрання ОСОБА_1 головою районної ради Богодухівського району, з обсягом повноважень відповідно до Статуту товариства та чинного законодавства України. Доручено директору СТОВ «Колос АС» з правом передоручення провести усі необхідні дії для державної реєстрації зміни директора Товариства відповідно до вимог діючого законодавства України (а.с.24).

Відповідно до протоколу №1 загальних зборів учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю « Колос АС» від 01 лютого 2018 року, на підставі заяви ОСОБА_2 було вирішено звільнити останнього з посади директора СТОВ « Колос АС» з 01 лютого 2018 року за власним бажанням. Призначено на посаду директора СТОВ « Колос АС» ОСОБА_3 з 02 лютого 2018 року на період до повернення ОСОБА_1 на посаду директора СТОВ «Колос АС» з виборчої посади голови Богодухівської районної ради Харківської області. Доручено директору СТОВ « Колос АС» ОСОБА_3 з правом передоручення здійснити державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, пов`язані зі зміною директора СТОВ « Колос АС»(а.с.25).

Згідно копії рішення Богодухівської районної ради №961-VII від 24 грудня 2019 року, заяву голови Богодухівської районної ради ОСОБА_1 про дострокове припинення повноважень голови Богодухівської районної ради без припинення повноважень депутата Богодухівської районної ради взято до відома (а.с.26).

24 грудня 2019 року ОСОБА_1 звільнений з посади голови Богодухівської районної ради у зв`язку з достроковим припиненням повноважень відповідно до ч. 5 ст. 55 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с.22).

24 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до директора СТОВ «Колос АС» Панової Олени Валеріївни з заявою про скликання загальних зборів учасників СТОВ « Колос АС» з питання порядку денного щодо поновлення його на посаді директора СТОВ « Колос АС», здійснення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб (а.с.27).

Відповідно до копії наказу №1 від 28 січня 2020 року, виданого директором СТОВ «Колос АС», скликано загальні збори учасників СТОВ «Колос АС» на 05 березня 2020 року о 10.00 год. за адресою: місцезнаходження підприємства: м. Богодухів вул. Шевченка, 19, винесено на розгляд загальних зборів учасників товариства СТОВ «Колос АС» наступні питання: поновлення ОСОБА_1 на посаді директора СТОВ «Колос АС», про здійснення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, виплата дивідендів (а.с.28).

Учасників товариства повідомлено про скликання загальних зборів учасників СТОВ «Колос АС».

Згідно змісту копії протоколу №1 загальних зборів учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю « Колос АС» від 05 березня 2020 року, ОСОБА_2 , який володіє 50% голосів, на зборах відсутній, тому збори є неправомочними та визнані такими, що не відбулися (а.с.33).

Відповідно до копії наказу №4 від 05 березня 2020 року, виданого директором СТОВ « Колос АС», скликано загальні збори учасників СТОВ « Колос АС» на 12 березня 2020 року. Доручено ОСОБА_4 , повідомити телефонограмою та письмово учасників товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скликання загальних зборів учасників СТОВ « Колос АС» 12 березня 2020 року (а.с.34).

Згідно змісту копії протоколу №2 загальних зборів учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю « Колос АС» від 12 березня 2020 року, ОСОБА_2 , який володіє 50% голосів, на зборах відсутній, тому збори є неправомочними та визнані такими, що не відбулися (а.с.35).

Згідно копії наказу №7 від 20 березня 2020 року, виданого директором СТОВ «Колос АС», скликано загальні збори учасників СТОВ «Колос АС» на 30 квітня 2020 року. Доручено ОСОБА_4 , направити письмові повідомлення кур`єрською поштою за місцем проживання учасників товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скликання загальних зборів учасників СТОВ « Колос АС» 30 квітня 2020 року (а.с.96).

Протоколом №4 загальних зборів учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос АС» від 30 квітня 2020 року засвідчено, що ОСОБА_2 , який володіє 50% голосів, на зборах відсутній, тому збори є неправомочними та визнані такими, що не відбулися (а.с.100).

Директор СТОВ « Колос АС» ОСОБА_3 повідомила учасника товариства ОСОБА_1 про те, що через відсутність кворуму на загальних зборах учасників СТОВ « Колос АС», задоволення його заяви від 24 січня 2020 року, є неможливим (а.с.36).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що наявні підстави для поновлення його на посаді директора СТОВ « КОЛОС АС» з 05 березня 2020 року, оскільки після закінчення його повноважень за виборною посадою, він не може відновити трудові відносини з СТОВ « КОЛОС АС» через те, що загальні збори товариства декілька разів призначалися та не відбулися у зв`язку із відсутністю ОСОБА_2 , який володіє 50% голосів. Позивач вважає, якщо закон та договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизначеного або оспорюваного права, свобод чи інтересів особи, яка звертається до суду, суд відповідно до викладених в позові вимог такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просив суд поновити його на роботі на посаді директора СТОВ «КОЛОС АС» з 05 березня 2020 року, визнати відновленими трудові відносини між ним та СТОВ « КОЛОС АС» на посаді директора СТОВ «КОЛОС АС» з 05 березня 2020 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, щовідсутні підстави для поновлення ОСОБА_1 на посаді директора СТОВ « КОЛОС АС» та визнанні відновленими трудові відносини між ним та СТОВ « КОЛОС АС» на посаді директора СТОВ «КОЛОС АС» , оскільки не було дотримано процедури обрання директора, передбаченої Статутом Товариства; збори учасників не проведені, та питання звільнення директора ОСОБА_3 та призначення на посаду директора ОСОБА_1 не розглядалось.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за виключенням, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

За положеннями статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 зазначеного Кодексу господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов`язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів.

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

З матеріалів справи убачається, що предметом спірних правовідносин є поновлення позивача, який є учасником СТОВ « КОЛОС АС», на посаді директора СТОВ «КОЛОС АС».

Відповідно до частини третьої статті 80 ГК України, товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Статтею 167 ГК України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Корпоративними відносинами є відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Повноваженнями щодо управління товариством наділені учасники товариства, права яких передбачено у статті 10 Закону України «Про господарські товариства».

Відповідно до статті 58 вказаного Закону вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

У частині першій статті 98 ЦК України передбачено, що загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі тих, що належать до компетенції інших органів товариства.

Відповідно до частини першої статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. У частині третій статті 99 ЦК України передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Матеріали справи свідчать про те, що вищим органом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС-АС» є Загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Згідно п. 6.9. Статуту, виконавчим органом Товариства є Директор.

Пунктом 6.10 Статуту, передбачено, що директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції зборів учасників. Збори учасників Товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції директора.

Відповідно до п. 6.11 Статуту, директор призначається за рішенням зборів засновників Товариства. Директор підзвітний зборам засновників і організує виконання їх рішень. Директор не вправі приймати рішення, обов`язкові для засновників Товариства (а.с.17).

07 вересня 2004 року Загальними зборами учасників товариства директором СТОВ « Колос АС» обрано ОСОБА_1 (а.с.20).

04 грудня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора СТОВ « Колос АС» у зв`язку з переходом позивача на виборну посаду (а.с.24).

24 грудня 2019 року ОСОБА_1 звільнений з посади голови Богодухівської районної ради у зв`язку з достроковим припиненням повноважень відповідно до ч. 5 ст. 55 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с.22).

24 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до директора СТОВ «Колос АС» Панової Олени Валеріївни з заявою про скликання загальних зборів учасників СТОВ « Колос АС» з питання порядку денного щодо поновлення його на посаді директора СТОВ « Колос АС», здійснення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб (а.с.27).

Статутом СТОВ « Колос АС» чітко визначена процедура обрання та призначення директора, а саме рішення про призначення директора СТОВ «КОЛОС АС» повинно бути прийнято на зборах засновників та оформлено протоколом.

Директором СТОВ «КОЛОС АС» тричі призначались загальні збори учасників, проте вони так і не були проведені, оскільки ОСОБА_2 , на збори не з`явився, тому збори були неправомочними та визнані такими, що не відбулися.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просив суд поновити його на роботі на посаді директора СТОВ «КОЛОС АС» з 05 березня 2020 року, визнати відновленими трудові відносини між ним та СТОВ « КОЛОС АС» на посаді директора СТОВ «КОЛОС АС» з 05 березня 2020 року.

Із частини першої статті 3 КЗпП України вбачається, що до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення їх повноваженнями на управління товариством або позбавлення таких повноважень на управління товариством. Хоч такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №145/166/18.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Той факт, що члени колегіального виконавчого органу господарського товариства чи одноособовий його керівник, перебувають у трудових відносинах із товариством, не встановлює пріоритет трудового регулювання, оскільки до цих відносин не може застосовуватися модель "роботодавець - працівник", властива трудовим відносинам.

Правовий статус членів колегіального виконавчого органу господарського товариства чи одноособового його керівника значно відрізняється від статусу інших працівників, що обумовлено специфікою його трудової діяльності, яка полягає у виконанні ним функцій по управлінню товариством. Необхідність визнання пріоритету корпоративних прав над трудовим регулюванням в даному випадку обумовлена тим, що припинення повноважень члена виконавчого органу (директора) гарантується для припинення або запобігання негативного впливу на управлінську діяльність товариства і необхідність таких правил обумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу (директора), який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління.

Отже у даному випадку мають місце вимоги, які не можуть бути вирішені в судах загальної юрисдикції.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Тобто незалежно від суб`єктного складу, якщо учасник (акціонер) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то такий спір підвідомчий господарським судам.

В даному випадку позивач, як учасник товариства, звернувся до суду із позовом про поновлення його на посаді директора товариства. Даний спір має розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особою, якій довірено повноваження з управління ним, а тому враховуючи викладене, суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, заявлені позивачем позовні вимоги, підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про те, що справа за вказаним позовом підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є господарсько правовими, а тому справа не підсудна суду загальної юрисдикції, а спір між сторонами повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною першою статті 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції за вказаних вище обставин, приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі, так як дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16 грудня 2020 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС-АС», третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова