КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1333/20
Провадження № 2/534/141/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Морозова В.Ю., за участю: секретаря судового засідання Деркач І.В., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохала визнати за нею право власності на легковий автомобіль марки ВАЗ 2107, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; призначити проведення судової автотоварознавчої експертизи легкового автомобіля марки ВАЗ 2107, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; поділити спільне сумісне майно подружжя легковий автомобіль марки ВАЗ 2107, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , залишивши його в користуванні відповідача та стягнути з нього на її користь, вартість Ѕ частки майна та понесені судові витрати.

Процедурні питання, пов`язані із рухом справи в суді та інші процесуальні дії.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 22.09.2020 повернуто заяву про забезпечення позову. (а.с.21)

Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 08.12.2020 (а.с.27) з призначенням справи до судового розгляду.

17.12.2020 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги позивача про поділ спільно майна не визнає повністю та просить відмовити у їх задоволенні, вказуючи на те, що дійсно під час шлюбу з позивачем у 2017 році був придбаний автомобіль марки ВАЗ 2107, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , але вказаний автомобіль був придбаний ним (відповідачем) за грошові кошти, отримані за кредитним договором. Повернення грошових коштів, отриманих за кредитним договором та сплата відсотків за користування позиковими грошовими коштами, було здійснено виключно ним та за рахунок його коштів, позивач ніякої участі в поверненні кредитних коштів не приймала. Крім того їх син ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, який потребує періодичного лікування в спеціалізованих закладах реабілітації для дітей з інвалідністю (на що відповідно потрібні кошти).В результаті чого, підчас обговорення з позивачем необхідності проходження чергової реабілітації сина в м. Києві було прийняте спільне з позивачем рішення щодо продажу вищевказаного автомобіля з метою отримання грошових коштів. Кошти вилучені від продажу автомобіля, позивач отримала в повному обсязі, які витратилися на проживання та харчування сина з позивачем в орендованій квартирі м. Києва на період проходження реабілітації в реабілітаційному центрі м. Києва. Враховуючи зазначене, вважає вимоги позивача, щодо поділу спільно сумісного майна - автомобіля марки ВАЗ 2107, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на даний час не перебуває у його власності, непоґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. До аналогічного висновку доходить, щодо вимог позивача, щодо проведення автотоварознавчої експертизи автомобіля у зв`язку з відсутністю автомобіля у його власності. (а.с.34-39)

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.11.2014 між нею та відповідачем був укладений шлюб під час якого ними було набуто у спільну власність майно, а саме автомобіль марки ВАЗ 2107, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовну заяву підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав повністю, просив суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Встановлені судом фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 21.11.2014 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 прізвище після одруження дружини « ОСОБА_5 » ( а.с. 4), від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина ( а.с. 8), який є дитиною інвалідом (а.с.9)

Відповідно до комплексного договору №1/3138975 від 03.08.2017 укладеного між банком ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 , останній отримав кредит у сумі 31380 грн. 00 коп. (а.с.45-47).

Згідно копій квитанцій долучених до матеріалів справи погашення боргу за кредитним договором №1/3138975 від 03.08.2017 здійснювалось, як позивачем ОСОБА_1 так і відповідачем ОСОБА_2 (а.с.48-52).

Згідно довідок центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області від 29.01.2021 №114, №115, №116, №117 ОСОБА_1 отримала допомогу з серпня по грудень 2017 року 4300 грн., з січня по липень 2018 року 1720 грн., з серпня по грудень 2017 12082 грн., з січня по серпень 2018 року 20201 грн. 20 коп.(а.с. 80-83).

Згідно договору про здійснення для дитини реабілітаційних заходів №05425371/Р/20/21 від 28.10.2020 між ТОВ «Центр Пріорітет» та ОСОБА_1 уклали цей договір про здійснення для ОСОБА_3 реабілітаційних заходів (а.с. 55-58)

Згідно договору купівлі продажу 5346/2020/2225134 від 29.09.2020 ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_6 купила автомобіль марки ВАЗ 2107, 2002 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_2 державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 (а.с.37-38).

Згідно копії витягу з єдиного реєстру довіреностей від 14.09.2018 № 37437632 ОСОБА_7 видав довіреність у порядку передоручення Комар П.В., який надав право на розпорядження авомобілем марки ВАЗ, модель 2107, випуску 2002 року, тип ТЗ загальний легковий седан В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 .

Встановивши фактичні обставини справи, з`ясувавши правові позиці сторін, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, та здійснюючи розгляд справи виключно в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, зазначає, що виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-ІV. 34

Оцінка наведених учасниками справи аргументів, норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Проте, суд зазначає, що право власності на нерухоме майно, в тому числі спірне майно автомобіль марки ВАЗ 2107, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 сторони допустимими доказами, а саме правовстановлюючими документами не підтвердили. Договір купівлі продажу транспортного засобу № 5346/2020/2225134 від 29.09.2020 (а.с. 37-38) не є допустимим доказом у розумінні ст. 78 ЦПК України, оскільки у порушення вимог ст. 334 ЦК України та п.7 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 №1388, не здійснено державну реєстрацію транспортного засобу спірного автомобіля, докази про що у справі відсутні.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Суд враховує, що не переконавшись у наявності вищевказаних правовстановлюючих документів, може бути рішенням суду зроблено хибний висновок про існування у період шлюбу права власності на спірний автомобіль ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у справі, чим порушити права інших осіб добросовісних набувачів спірного автомобілю.

Таким чином, оскільки сторонами було визнано факт набуття спірного автомобілю марки ВАЗ 2107, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , в період шлюбу позивача та відповідача, а тому згідно ч.1ст. 82 ЦПК України зазначений факт не підлягає доказуванню.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 ст. 70 СК України також передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК (п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Суть поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в вищезазначеній постанові , поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, суд вважає, що позивачем взагалі не дотримані вимоги закону та вищезазначені умови щодо вирішення вимог про поділ майна подружжя.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,10-13,76-81,89, 264-265 ЦПК України,ст..70- 71 СК України ст.16, 346,365 ЦК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна відмовити.

Стягнути судовий збір у розмірі 840, 80 грн з позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільно процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса; АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя В.Ю. Морозов

Повний текст рішення складено 10.03.2021.