Справа № 396/90/21
Провадження № 2/396/212/21
РІШЕННЯ

Іменем України

24.03.2021 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Новоукраїнка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, у розмірі 23252,89 грн за кредитним договором № б/н від 01.02.2011 року за період з 09.04.2014 року по 31.10.2020 року, яка складається з індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 20708,93 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 2543,96 грн та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.02.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2014 року задоволено позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 26616,22 грн. нараховану станом на 28.02.2014 року. На даний час зазначене рішення суду не виконане, прострочена заборгованість становить 12917,11 грн. Вважає, що за період з 09.04.2014 року по 31.10.2020 року року позивач на підставі ст. 625 ЦК України має право стягувати з боржника індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 3% річних від простроченої суми.

Ухвалою судді від 17.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у зв`язку з віднесенням даної категорії справ до малозначних.

При подачі позову представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою його місця реєстрації, які відповідач отримав, що підтверджується підписом в поштовому повідомлені 27.02.2021р.

Станом на 24.03.2021 року відповідач відзив до суду не подав, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для подачі відзиву, до суду не звертався.

У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 01.02.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якої він погодився, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився та погодився з його умовами (а.с. 17).

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2014 року задоволено позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 26616,22 грн. нараховану станом на 28.02.2014 року, з них: заборгованість за кредитом 12917,11 грн, заборгованості по процентах за користування кредитом 11955,48 грн., 500,00 грн - штраф (фіксована частина) - 1294,04 грн, штраф (процентна складова) (а.с. 6-7).

Прострочена сума заборгованості становить 12917,11 грн.

Відповідно до розрахунку вимог банку, оскільки з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору по дату поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2014 року, тобто з період з 01.02.2011 року по 28.02.2014 року, то за період подання позовної заяви з 09.04.2014 року по 31.10.2020 року відповідач має заборгованість в розмірі 23252,89 грн, яка складається з індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 20708,93 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 2543,96 грн. ( а.с.8-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно дост. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно дост. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти та індекс інфляції, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто, це є гарантією для кредитора у вигляді настання певних негативних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним узятих за договором зобов`язань.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та індексу інфляції не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

З огляду на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» має право на стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції у зв`язку із несвоєчасним виконанням ОСОБА_1 грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач порушив строки оплати грошових коштів, а тому існують обґрунтовані підстави для стягнення на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних втрат.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція (частина 3 пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Тому, якщо термін прострочення виконання боржником грошового зобов`язання становить менше ніж місяць, то індекс інфляції при визначенні заборгованості не нараховується.

Сукупний індекс інфляції з квітня 2014 року по жовтень 2020 року становить 2,60321678.

Тому сума інфляційних збитків за час прострочення виконання грошового зобов`язання в період з квітня 2014 року по жовтень 2020 становить: 12917,11*2,60321678 - 12917,11 = 20708,93 грн.

Відсоткова ставка: 3% річних розраховується за формулою:

[Відсотки] = [Сума боргу] * [Процентна ставка] / 100% / 365 днів* [Кількість днів]

Таким чином, загальна сума 3 % річних за період з 09.04.2014 по 31.10.2020 року (2398 днів) складає 2543,96 грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за період з 09.04.2014 по 31.10.2020 року становить 23252,89 грн, яка складається з індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 20708,93 грн та 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 2543,96 грн.

Суд приймає до уваги розрахунки надані позивачем та вважає їх обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,141,259,263,279, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570)заборгованость за кредитним договором №б/н від 01.02.2011 за період з 09.04.2014 року по 31.10.2020 року в сумі 23252 (двадцять три тисячі двісті п`ятдесят дві) грн. 89 коп., яка складається з: індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 20708,93 грн та 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 2543,96 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у виді судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Всього підлягає стягненню 25522 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот двадцять дві) грн. 89 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: А. А. Русіна