КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-3793/11
Провадження № 8/947/16/21
УХВАЛА

29.03.2021

Суддя Київського районного суду м. Одеси Петренко В.С., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшн» про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами ухвали Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2011 року по цивільній справі №2-3793/11 за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про поділ майна та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №2-3793/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна та визнання права власності.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 квітня 2010 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права сумісної власності на майно придбане при проживанні однією сім`єю. Визнано право сумісної спільної власності з моменту придбання, на нерухоме і рухоме майно, нажите в шлюбі і при сумісному проживанні однією сім`єю після розірвання шлюбу, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку № НОМЕР_1 у садовому товаристві «Іллічівець» Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (кадастровий номер :00:002:0215); на земельну ділянку у АДРЕСА_2 (кадастровий номер :53:012:0010); на автомобіль «Ніссан Ікстрейл», 2006 року випуску, держномер НОМЕР_2 .

На підставі зазначеного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 квітня 2010 року, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2011р. визнано мирову угоду у цивільній справі № 2-3793/11, укладену між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 від 18.05.2011 року, відповідно до умов якої будинок АДРЕСА_2 із земельною ділянкою 0,05 га, на якому він розташований, розподіляється на користь ОСОБА_1 , та визнається за нею право одноосібної приватної власності на них; автомобіль «Ніссан Ікс Трейл»2006 року придбання, державний номер НОМЕР_3 залишається у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та визнається за ними право спільної сумісної власності на нього; ОСОБА_1 відшкодовує ОСОБА_2 кошти, за неспіврозмірність при розподілі майна, в суммі 400 000 ( чотириста тисяч) гривень, що є еквівалентом 50000 (п`ятидесяти тисяч) доларів США. Строк відшкодування встановлюється в тридцять календарних днів, перебіг якого починається з наступного дня, після визнання судом даної мирової угоди і підтверджується розпискою; сторони домовляються між собою, що по даній мировій угоді відповідач не відшкодовує позивачеві кошти, що становлять витрати по оплаті судового збору та інформаційно-технічне забезпечення.

Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2011 року, яка набрала законної сили 01.06.2011 року, було задоволено заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання мирової угоди. Визнано мирову угоду у цивільній справі № 2-3793/11, укладену між позивачем ОСОБА_1 , відповідачем ОСОБА_2 , третіми особами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якої угоду підписали її батьки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 20.05.2011 року, наступного змісту: ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, 13.11.1996 року, ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, 21.07.2003 року, ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_6 , виданий Біляївським РВ УМВС в Одеській області, 22.12.2010 року та ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_7 , виданий Овідіопольським РВ УМВС в Одеській Області, 14.01.2011 року, обговоривши між собою предмет позову, що перебуває на розгляді в Київському районному суді міста Одеси і, виходячи з того, що частина позовних вимог по розподілу майна стосується нас усіх, як членів однієї сім`ї, що вклали свій внесок у набуття майна, яке розподіляється, прийшли до висновку про можливість врегулювання розгляду судової справи, укладенням мирової угоди, при розподілі майна наступним чином: 1. Житловий будинок АДРЕСА_1 із земельною ділянкою 0,1047 га, на якому він розташований, розподіляється на користь і визнається право спільної часткової власності у співвідношенні: - ОСОБА_1 1/3 частки; - ОСОБА_3 1/3 частки; - ОСОБА_4 1/3 частки. На садовий будинок АДРЕСА_3 та на земельну ділянку 0,05 га, на якому він розташований визнається право одноосібної приватної власності за ОСОБА_2 . Сторони домовляються між собою, що по даній мировій угоді відповідач не відшкодовує позивачеві кошти, що становлять витрати по оплаті судового збору та інформаційно-технічного забезпечення. Провадження по цивільній справі № 2-3793/11 за позовом позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя - закрито.

На рішення суду ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було подано апеляційну скаргу, в якій ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 квітня 2010 року скасувати в частині іпотечного майна будинку по АДРЕСА_1 , та земельної ділянки у СТ «Іллічівець».

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2011 року було частково задоволено апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк «Аваль». Рішення Овідіопільського районного суду Одеської області від 26 квітня 2010 року, в частині визнання права сумісної спільної власності на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку № НОМЕР_1 у садовому товаристві «Іллічівець», Таїровської сільради Овідіопільського району, Одеської області скасовано. В цій частині у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права сумісної власності при проживанні однією сім`єю відмовлено. В інший частині рішення залишено без змін.

Таким чином, рішення Овідіопільського районного суду Одеської області від 26 квітня 2010 року, яке стало підставою для укладення мирової угоди та її визнання, ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 2011 року та від 26 травня 2011 року, було скасовано в частині.

24.03.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшн» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами ухвали Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2011 року по цивільній справі №2-3793/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна та визнання права власності.

У наданій заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшн» просить суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26.05.2011 року по справі №2-3793/11, якою визнано мирову угоду між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якої угоду підписали її батьки - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; ухвалити рішення, яким відмовити у визнанні мирової угоди між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна.

При цьому, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшн» зазначає про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшен» не було стороною по справі, однак на момент постановлення вищевказаної ухвали, іпотекодержателем житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі Іпотечного договору від 07.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області, Рєкою Л.А., за реєстровим номером 4845 було Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги за-яким було набуто ТОВ «Інвестмент Корпорейшен» за договором про відступлення права вимоги, укладеним між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшен» (копія додається), а тому визнання затвердження мирової угоди про поділ іпотечного майна прямо впливає на його права та майнові інтереси.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26.05.2011 року по справі №2-3793/11 ТОВ «Інвестмент Корпорейшен» не отримувало, оскільки не було стороною по справі, про її існування дізнався представник з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, після чого, одразу звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копії ухвали. Копію оскаржуваної ухвали представник заявника отримав 18.02.2021 року.

На думку представника заявника, ухвалення рішення, яке стосується іпотечного майна, у будь-якому випадку стосується прав та обов`язків іпотекодержателя, оскільки безумовно впливає на можливість кредитора звернути стягнення на іпотечне майно, а отже іпотекодержателя необхідно було залучити до участі у справі. Незалучення іпотекодержателя в якості сторони по справі, щодо поділу іпотечного майна, є обов`язковою підставою для скасування ухвали суду про затвердження мирової угоди.

Постановляючи ухвалу від 26.05.2011 року по справі № 2-3793/11, якою задоволено заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання мирової угоди, визнано мирову угоду у справі №2-3793/11, суд зазначив, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.04.2010 р. у справі №2-1083/2010, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності в тому числі на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , із земельною ділянкою 0,1047 га. З зазначених підстав, суд вважав законним затвердження мирової угоди, на підставі якої право власності на зазначений будинок було визначено за ОСОБА_1 (1/3 частки), ОСОБА_3 (1/3 частки), ОСОБА_4 (1/3 частки).

Однак, представник заявника зазначає, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2011 року було скасовано рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.04.2010 р. у справі № 2-1083/2010 в частині визнання права сумісної спільної власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку N° НОМЕР_1 у садовому товаристві «Іллічіведь», Таїровської сільради Овідіопольського району Одеської області, та відмовлено в цій частині в задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду Одеської області було ухвалено на підставі апеляційної скарги ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль», однак представник ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» не був присутнім в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги.

Разом з тим, заявник вказує, що представник ТОВ «Інвестмент Корпорейшен», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за іпотечним договором від 07.08.2006 року, дізнався про рішення Апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2011 року лише 01.03.2021 року, ознайомившись з матеріалами справи № 2- 1083/2010 в приміщенні Овідіопольського районного суду Одеської області, про що розписався в матеріалах справи (докази ознайомлення з матеріалами справи додаються).

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами ухвали суду було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Суддя, розглянувши матеріали поданої заяви, прийшов до висновку про залишення заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами ухвали суду без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Однією з засад цивільного судочинства, згідно п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13.10.2009 у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства», (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права. Більше того, встановлене державою обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети і якщо не буде забезпечено пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21.09.1994 у справі «Фаєд проти Сполученого Королівства» (п. 65), рішення від 18.02.999 у справі «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (п. 59), рішення від 10 травня 2001 у справі «Т.Р. та К.М. проти Сполученого Королівства» (п. 98), рішення від 10.05.2001 у справі «Z. Та інші проти Сполученого Королівства» (п. 93), рішення від 12.07.2001 у справі «ОСОБА_5 Ганс-Адам II проти Німеччині» (п. 45).

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 426 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у разі пропуску строку на подання заяви додається клопотання про його поновлення.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому,Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшн» не було подано заяви про поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами ухвали суду.

За змістом ч.1, п.3 ч.2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Рішення Апеляційного суду Одеської області, яким було скасовано рішення Овідіопільського районного суду Одеської області від 26 квітня 2010 року, яке стало підставою для укладення мирової угоди та її визнання, було ухвалено 31 серпня 2011 року, тобто строк подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ухвали Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2011 року по цивільній справі №2-3793/11, розпочався 31 серпня 2011 року та закінчився 30 вересня 2011 року.

ЄСПЛ у справі «Христов проти України» (п. п. 33, 34) вкотре повторив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata («вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень.

Вказане свідчить про те, що пропуск тридцятиденного строку для подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставини виключає можливість його поновлення, оскільки таке поновлення в тому числі суперечитиме принципу юридичної визначеності.

Відповідно до змісту ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, таку заяву належить залишити без розгляду.

Посилання представника Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшен» на те, що ТОВ «Інвестмент Корпорейшен» є правонаступником Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за іпотечним договором від 07.08.2006 року, дізнався про рішення Апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2011 року лише 01.03.2021 року, ознайомившись з матеріалами справи № 2- 1083/2010 в приміщенні Овідіопольського районного суду Одеської області, не є поважною причиною пропущення строку для подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, суд зазначає, що первісний іпотекодержатель - Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» мав право звернутися до суду з відповідною заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, при тому, що саме Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було подано апеляційну скаргу на рішення Овідіопільського районного суду Одеської області від 26 квітня 2010 року, яке стало підставою для укладення мирової угоди та її визнання.

Крім того, суд звертає увагу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшен» на те, що перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Отже, у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно.

Таким чином, спірне нерухоме майно залишається предметом іпотеки незалежно від зміни власника майна.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами була подана з пропуском тридцятиденного строку на її подання, а недодержання умови щодо цього строку є підставою для залишення заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення суду без розгляду, суд приходить до висновку про залишення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшн» про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами ухвали Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2011 року по цивільній справі №2-3793/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна та визнання права власності, без розгляду.

Керуючись ст.ст. 126, 423, 424 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшн» про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами ухвали Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2011 року по цивільній справі №2-3793/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна та визнання права власності залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Петренко В. С.