Справа № 183/6365/20
№ 2/183/1517/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Устименко М.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради, треті особи Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , про визнання право власності в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новомосковської міської ради, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог, просила суд визнати за нею право власності на квартиру за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що її чоловікові ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 12.01.1999 року Новомосковським житлово-експлуатаційним об`єднанням, належала квартира за АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина у виді невизначеної частки означеної вище квартири.

Після його смерті, у відповідності до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем. Дочка померлого ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого батька на користь позивача по справі.

ОСОБА_3 , не оформивши свої спадкові права, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому остання залишила заповіт, яким цілу квартиру за АДРЕСА_1 , заповіла поз0ивачеві по справі.

У встановлений шестимісячний строк позивач звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщина за заповітом позивачеві було відмовлено, оскільки у заповіті не визначена частка спадкового майна, яка належала спадкодавцеві.

Позивач наполягає на тому, що ОСОБА_3 , прийнявши спадщину після смерті свого сина, набула право на цілу квартиру, тому до неї, як до спадкоємця за заповітом, перейшло право власності також на всю квартиру за АДРЕСА_1 .

Отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку позивач позбавлена можливості, тому звернулася до суд з означеним позовом.

Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року відкрите провадження по справі (а.с. 34-35).

Цією ж ухвалою зобов`язано Новомосковську державну нотаріальну контору Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) надати копії спадкових справ після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Представник позивача адвокат Лазуренко І.Ф. в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала.

Представник відповідача повторно в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, відповідно до вимог ст.. 280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, матеріали справи містять нотаріально засвідчену заяву третьої особи про визнання позову ОСОБА_1 (а.с. 12).

Представник Новомосковської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, причина неявки суду не відома, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24 липня 1987 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 18).

В свою чергу, ОСОБА_3 являється матір`ю ОСОБА_6 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якого було встановлено батьківство ОСОБА_7 , про що свідчить свідоцтво про встановлення батьківства (а.с. 9) та свідоцтво про народження ОСОБА_5 , видане повторно (а.с. 19).

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала квартира за АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане 12.01.1999 року Новомосковським житлово-експлуатаційним об`єднанням, зареєстрованим в Новомосковському БТІ за № 272-1 (а.с. 8).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про його смерть (а.с. 16).

Після смерті ОСОБА_5 Новомосковською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справі за № 670, матеріали якої свідчать про наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_5 дочка померлого ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини за законом на користь дружини померлого ОСОБА_1 .

На момент смерті ОСОБА_5 в квартирі за АДРЕСА_1 були зареєстрованими ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та онука померлого ОСОБА_8 .

Таким чином, з наданих доказів вбачається, що ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину за законом після смерті свого сина ОСОБА_5 , оскільки проживала разом зі спадкодавцем, інший спадкоємець першої черги ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача, яка не зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, зареєстрованою разом з ним не була.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про її смерть (а.с. 17).

Після смерті ОСОБА_3 Новомосковською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справі за № 951, матеріали якої свідчать про наступне.

30 листопада 2018 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_1 .

Також, у відповідності до вимог ст. 1266 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини звернулася онука померлої ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що її батько ОСОБА_5 помер раніше.

При цьому, постановою нотаріуса від 17 жовтня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки заповітом не охоплено усю спадщину, ОСОБА_3 заповіла свою частку у квартирі позивачеві по справі, а з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася онука спадкодавця.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону, а саме.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Аналіз поданих зазначених норм закону, у сукупності з поданими доказами, дає суду достатніх даних вважати, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки фактично проживала разом із ним за адресою АДРЕСА_2 .

У відповідності до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Тільки з визначенням часток кожного із співвласників, виникає право спільної часткової власності, у відповідності до вимог ст. 356 ЦК України.

Право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, належить співвласнику, відповідно до вимог ч.1 ст. 370 ЦК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 370 та ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором.

В судовому засіданні наявність іншого договору щодо спірного майна не встановлено, підстав для зменшення або збільшення частки кожного співвласника також не знайдено.

При цьому, суду в достатній мірі наведено необхідність визначення часток саме в судовому порядку, оскільки за життя обох спадкодавців співвласники квартири не порушували питання щодо припинення одного виду власності (спільної сумісної) та набуття іншого виду власності (спільної часткової).

Суд вважає, що спадкодавцю ОСОБА_5 за життя належала Ѕ частка житлової квартири АДРЕСА_1 , та враховуючи відсутність інших спадкоємців, які б у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, належить визнати, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого сина, однак не оформила своїх спадкових прав.

Так, 10 жовтня 2014 року ОСОБА_3 заповіла належну їй частку квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

У відповідності до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Вимоги статей 1261-1265 ЦК України визначають черговість спадкування.

Судом встановлено, що третя особа ОСОБА_2 являється спадкоємцем за правом представлення, відповідно до вимог ст. 1266 ЦК України, а тому до неї не може перейти право спадкування неохопленої частини спадщини.

Між тим, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що ОСОБА_3 з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину свого сина у виді Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , однак не оформила своїх спадкових прав.

З огляду на відсутність спадкоємців померлої ОСОБА_3 , визначених у ст.ст. 1261-1265 ЦК України, суд приходить до переконання, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на цілу АДРЕСА_1 , в тому числі на частку квартири, не охоплену заповітом, оскільки ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого сина та не оформила своїх спадкових прав, однак у встановленому законом порядку набула право на спадщину свого сина.

За таких обставин, до позивача, як до спадкоємця всіх прав померлої ОСОБА_3 , у відповідності до загальних вимог спадкування, визначених у ст.. 1216 ЦК України, перейшло і право спадкування цілої квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 263, 265,280, 293, 315 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради, треті особи Новомосковська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , про визнання право власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка прийняла спадщину після смерті свого сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не оформила своїх спадкових прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через канцелярію Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Сорока.