Справа № 128/160/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

головуючого судді: Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання: Славич К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

Представника позивачки ОСОБА_1 адвокат Калінін С.К. 22.01.2021 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського нотаріального округу Баршацький І.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позову зазначено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис №11097 від 06.11.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в сумі 13167,80 грн. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №9024341 від 01.03.2019, укладеним із ТОВ «Мілоан», правонаступником усіх прав та обов`яків, якого є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.09.2020 по 31.10.2020. сума заборгованості за кредитним договором складає 12167,80 грн., за вчинення виконавчого напису 1000,00 грн. Вважає, що виконавчий напис №11097 від 06.11.2020 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. про стягнення заборгованості є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Зокрема, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5. Так, згідно ст. 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Статте. 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів, а це: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи додано на обгрунтування документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, це Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусів ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою було внесено зміни до розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями. Для отримання виконавчого напису нотаріуса кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 06.11.2020, тобто, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. На підставі вищевикладеного просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. №11097 від 06.11.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором в сумі 13167,80 грн. Також просить стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір за подання позову в сумі 908,00 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

Позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження відповідачем не подано.

Представником відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» подано відзив(а.с. 45-48), у якому викладено наступну позицію. 01.03.2019 між ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 укладено кредитний договір №9024341, відповідно до якого позивач отримала кошти в сумі 4700,00 грн. Кредит надавався строком на 20 днів з 01.03.2019 по 21.03.2019 зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши позивачу кредитні кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки. Позичальник своїх зобов`язань перед кредитором не виконав. 30.09.2019 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №39-МЛ, відповідно до якого до нового кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором №9024341 від 01.03.2019 укладеного із ОСОБА_1 .. Для виконання зобов`язань за кредитним договором позивачу була надіслана 08.10.2020 письмова претензія за вих. №19087998/1 про погашення заборгованості. З дотриманням усіх умов п.п. 2.1 п. 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, відповідачем 03.01.2020 була подана заява на вчинення виконавчого напису №11577 приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу. Виконавчий напис було вчинено 06.11.2020. Відповідачем було дотримано вимог щодо подання заяви для вчинення виконавчого напису нотаріуса, адже відповідно до чинного законодавства для нотаріуса не передбачено звертатися до боржника чи повідомляти його про вчинення виконавчого напису, проте, для кредитора ця умова є обов`язковою, що ним було зроблено, шляхом надсилання вимоги. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем (відповідачем) документів, які згідно з відповідним Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до Переліку документів п. 2 частини «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідачем було дотримано умови, що підтверджує безспірність для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Зокрема, відповідачем було подано нотаріусу оригінал кредитного договору, виписку з особового рахунка за кредитним договором №90224341. З огляду на викладене, вважає, що відповідачем було здійснено всі необхідні дії для звернення із заявою до нотаріуса за вчинення виконавчого напису про стягнення із боржника (позивача) заборгованості за кредитним договором. Щодо стягнення судових витрат, то вважає, що позивачем не доведено заявлену суму витрат на правову допомогу. На підставі викладеного просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. своїх письмових пояснень щодо позову та відзиву на позовну заяву до суду не надсилав.

Ухвалою суду від 26.01.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 37).

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Судом на підставі безпосередньо досліджених доказів, встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.

01.03.2019 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №9024341 (а.с. 16-19, 51-53), який нотаріально посвідчений не був.

30.09.2019 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №39-МЛ, відповідно до якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором №9024341 від 01.03.2019, укладеному між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 (а.с. 54-59).

Новим кредитором ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було направлено боржнику ОСОБА_1 претензію за вих. 19087998/1 від 08.10.2020 щодо погашення заборгованості за кредитним договором №9024341 від 01.03.2019 (а.с. 64).

03.11.2020 ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» подало заяву приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацькому І.В. про вчинення виконавчого напису для стягнення заборгованості в розмірі 12167,80 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» з ОСОБА_1 за кредитним договором №9024341 від 01.03.2019 (а.с. 60). Додатком до вказаної заяви зазначено кредитний договір №9024341 від 01.03.2019, розрахунок суми заборгованості, копія довіреності.

06 листопада 2020 року у м. Києві приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11097, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», що є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», заборгованість за Кредитним договором від 01 березня 2019 року № 9024341 (за період з 30 вересня 2019 року до 30 жовтня 2020 року) у розмірі 12167,80 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4700,00 грн., прострочена заборгованість за комісією 846,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 5963,80 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями (нараховано з 22.03.2019 по 30.09.2019) 658,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1000,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума заборгованості боржника становить 13167,80 грн. (а.с.25).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. від 06.01.2021 було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №11097 від 06.11.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №9024341 від 01.03.2019 (а.с. 20).

Перевіряючи дотримання вимог законодавства щодо підстав видачі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. виконавчого напису від 06.11.2020, реєстровий №111097, суд прийшов до висновку про доведені порушення закону при його видачі з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92.

Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, не були чинними на час вчинення спірного виконавчого напису.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Змістом позовних вимог є визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. від 06.11.2020, зареєстрованого в реєстрі №11097, таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява не містить вимог про недійсність кредитного договору № 9024341 від 01.03.2019, а тому, враховуючи доведеність безпідставної видачі виконавчого напису, викладені сторонами обставини щодо дотримання істотних обставин договору судом не досліджувались.

Встановлені обставини дають підстави для визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. від 06.11.2020, зареєстрованого в реєстрі №11097, таким, що не підлягає виконанню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подачу позову в розмірі 908,00 грн., по сплаті судового збору за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн.

Щодо стягнення із відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн. суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами першою четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Калінін С.К., подавши до Вінницького районного суду від імені позивача позовну заяву, у мотивувальній частині вказав, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

На підтвердження судових витрат ОСОБА_1 у вказаному вище розмірі до суду подано копії: Договору №б/н/21 від 12.01.2021 про надання професійної правничої (правової) допомоги, укладеного між Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 ; Додатку №1 від 12.01.2021 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/21 від 12.01.2021; Рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди) у Адвокатському бюро «Калінін і Партнери»; Додатку №2 від 19.01.2021 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/21 від 12.01.2021 Акту виконаних робіт (наданих послуг); Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії ПТ №2212 від 26.06.2018; Ордера про надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1026164 від 19.01.2021; Меморіального ордеру № від 13.01.2021 про часткову оплату гонорару в розмірі 1700,00 грн.; Меморіального ордеру №106234876 від 03.02.2021 про часткову оплату гонорару в розмірі 1700,00 грн.; Меморіального ордеру №115155183 від 12.03.2021 про часткову оплату гонорару в розмірі 1600,00 грн..

Відповідно до п. 3.2 Договору про надання правничої (правової) допомоги №б/н/21 від 12.01.2021, укладеного між Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 , за правничу (правову) допомогу, передбачену в п.п. 1.1, 1.2 Договору Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) розмір якого, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами в додатках до цього договору, з урахуванням Рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» №3/2018 від 17.07.2018.

Відповідно до акта виконаних робіт (наданих послуг) від 19.01.2021 за договором про надання правничої допомоги б/н/21 від 12.01.2021, що є Додатком №2 до Договору, виконавець надав таку правничу допомогу:

1) усна з вивченням документів консультація клієнта щодо захисту його прав, на виконання якої витрачено 1 год 30 хв, сума витрат 500,00 грн.;

2) складання, оформлення (друк) адвокатського запиту приватному виконавцю від 13.01.2021 (2 сторінки), на виконання якої витрачено1 год 30 хв, сума витрат 500,00 грн.;

3) складання, оформлення (друк) адвокатського запиту приватному нотаріусу від 13.01.2021 (2 сторінки), на виконання якої витрачено1 год 30 хв, сума витрат 500,00 грн.;

4) складання, оформлення (друк, посвідчення копій для суду та учасників), подання до Вінницького районного суду позовної заяви в інтересах клієнта (6 сторінок), на виконання якої витрачено 8 год, сума витрат 2500,00 грн.;

5) складання (друк), подання до Вінницького районного суду заяви про забезпечення позову від 19.01.2021 (4 сторінки), на виконання якої витрачено 4 год, сума витрат 1000,00 грн.

Вартість наданих послуг становить 5000,00 грн.

Посилаючись на зазначене, представник позивача вважає, що є підстави для вирішення питання про стягнення із відповідача суми витрат позивача на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 5000 грн..

Однак суд не повною мірою погоджується з аргументами представника позивача.

Зокрема, складання, оформлення, друк представником позивача двох запитів, позовної заяви на 6 сторінках, заяви про забезпечення позову на 4 сторінках, вочевидь не вимагали від адвоката витрат часу у вказаному обсязі (1 год. 30 хв., 1 год. 30 хв., 8 год. та 4 год., відповідно), як зазначено в акті виконаних робіт (наданих послуг).

Суд, розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31.07.2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Відповідач у відзиві взагалі ставить під сумнів факт вчинення дій для супроводу та підготовки справи, оскільки дана категорія справ є нескладною, а нормативно-правове регулювання спірних правовідносин чітко визначене чинним законодавством.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (вивчення документів та усна консультація клієнта, складання двох запитів, складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст. 5, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 280, 281, 284, 288-289, 354-355 ЦПК України, на підставі ст. 18 ЦК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №11097 від 06 листопада 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №9024341 від 01.03.2019 у розмірі 13167 (тринадцять тисяч сто шістдесят сім) гривень 80 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 в рахунок сплаченого судового збору 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 копійок (908,00 грн. + 454,00 грн.), а також 2000 (дві тисячі) гривень витрат за надання професійної (правничої) допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.П. Шевчук