Справа № 136/1395/20
провадження № 2/136/373/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та виділення частки зі спільної власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника, звернувся до суду з вищевказаним позовом проти ОСОБА_2 (далі - відповідач), з вимогами:

- встановити факт належності Свідоцтва про право власності на житло видане відповідно до Наказу № НОМЕР_1 від 05.06.1995 року Турбівським цукрокомбінатом на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , таким що видане на ім.»я - ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 ;

- визнати за позивачем право власності на праві часткової власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , до якої відноситься визначені на плані будівлі, а саме: А-квартира №7 загальна площа 28.9 кв м. (житлова площа 17.6 кв .м.) на 2 поверсі (7-1 коридор, 7-2 житлова кімната, 7-3 кухня; 7-4 комора), В -1/3 частка погреба з шиєю, в житловому будинку АДРЕСА_3 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами, на підтвердження яких подано суду відповідні докази.

05.06.1995 на підставі наказу №73 Турбівським цукрокомбінатом було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , у відповідності до якого дана квартира, фактично належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. Наразі позивач, має намір продати свою частку квартири, яка належить йому на праві спільної власності даної квартири, однак здійснити це не може, оскільки його по- батькові, вказано у свідоцтві невірно, оскільки останній іменується не ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 , та зокрема так як ОСОБА_7 , померла, йому слід виділити свою частку для відчуження. Спадщину після смерті ОСОБА_7 , прийнято лише фактично, однак юридично ОСОБА_11 не оформила. На підтвердження вказаних обставин позивачем подано суду: копії свідоцтва про право власності на житло; копії свідоцтва про народження позивача; копії свідоцтва про смерть ОСОБА_7 ; копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_2 ; копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копії технічного паспорту на квартиру; копії домової книги.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 29.10.2020 призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, витребувано з Липовецької державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала, однак канцелярією суду було одержано заяву, в якій відповідач позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує, просить розгляд справи здійснити за її відсутності.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак остання у своїй заяві просила суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.

З огляду на те, що у підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступне.

05.06.1995 на підставі наказу №73 Турбівським цукрокомбінатом було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , у відповідності до якого дана квартира, фактично належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 7). ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9). Із відомостей наданих нотаріальною установою встановлено, що спадкова справа до майна померлої ОСОБА_7 не заведена (а.с. 33, 34). Наразі позивач, має намір продати свою частку квартири, яка належить йому на праві спільної власності даної квартири, однак здійснити це не може, оскільки його по-батькові, вказано у свідоцтві невірно, оскільки останній іменується не ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 , та зокрема так як ОСОБА_7 , померла, йому слід виділити свою частку для відчуження. Спадщину після смерті ОСОБА_7 , прийнято лише фактично, однак юридично ОСОБА_11 не оформила. З відомостей домової книги (а.с. 18-20) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4 зареєстрували своє місце проживання - ОСОБА_7 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поряд з цим спостерігається заповнення домової книги як титульної сторінки та ін. сторінки, одним почерком кулькової ручки синього кольору, де запис із штампом здійснено щодо ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд, з огляду на встановлені обставини, вирішуючи питання про встановлення юридичного факту та виділення частки зі спільної власності, виходить з наступних норм права та мотивів їх застосування.

За загальними приписами ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як визначено ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У силу вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права.

Згідно ст. 315 ЦК України, у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи роз`яснення, які містить Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян (Із змінами, внесеними згідно з Наказом Держжитлокомунгоспу N 72 ( z0201-94 ) від 05.08.94). а саме п. 21 вказано, що у довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. При цьому у довідці вказуються новонароджені і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Та п. 30 даного положення прописує, що при видачі власнику квартири (будинку) свідоцтва про право власності на житло у паспортах усіх повнолітніх членів сім`ї власника і у свідоцтвах про народження неповнолітніх осіб робиться така помітка: "Право на безоплатну приватизацію житла використано в обсязі кв.м при нормі кв.м загальної площі". Вищевказане, в свою чергу підтверджує використане право позивача на часткову приватизації в межах дозволеної норми, оскільки останній був та є членом сім`ї відповідача, а саме ОСОБА_11 , і тому запис по-батькові позивача у свідоцтві про власності право на житло видане 05.06.1995 на підставі наказу №73 Турбівського цукрокомбінату містить таку помилку, яка фактично власника позбавляє права на розпорядженням своєю часткою у спільній власності.

При цьому, слід зазначити, що отримати дублікат, даного свідоцтва або ж інші додаткові документи зокрема наказ №73 від 05.06.1995 Турбівського цукрокомбінату є неможливим, так як слідує із відповіді за №97 від 02.06.2020 року Книга наказів основної діяльності за 1995 рік на зберіганні ВАТ "Турбівське" відсутні (а.с. 17).

Враховуючи, що частки усіх співвласників під час приватизації квартири визначені не були, отже вони вважаються рівними, тобто кожен співвласник має - 1/3 частку квартири. При цьому враховуючи, що дана квартира становить 1/10 частину житлового будинку, тому до частки відносяться, ще й господарські будівлі, в розмірі 1/4 частки погреба з шиєю, що позначено літерою «В», що підтверджується відомостями із технічного паспорта (а.с.14 на звороті).

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 355 ЦК України, передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

При цьому, нормами ст. 368 ЦК України, визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Положення ч. 2 ст. 370 ЦК України, вказують на той факт, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Суд, дослідивши докази, дійшов висновку, що набуття права власності позивача на частину квартири було здійснено в результаті приватизації, відповідно без визначення частки, тому в силу діючому законодавству слід стверджувати, що частки у майні, яке отримано сторонами у власність шляхом приватизації, згідно свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі наказу №73 від 05.06.1995 Турбівського цукрокомбінату, були та лишаються рівними. При цьому ціна позову згідно довідки виданої БТІ, та становить 1/3 частки - 6590 грн.

Отже, з урахуванням зазначених норм права, суд дійшов висновку, що вимоги щодо встановлення юридичного факту та виділення частки зі спільної власності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, представник відповідача подав до суду заяву про визнання позову, а у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 "Про судове рішення у цивільній справі").

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення у повному обсязі.

В цілому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 76-80, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити у повному обсязі позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5 ) про встановлення юридичного факту та виділення частки зі спільної власності.

Встановити юридичний факт належності свідоцтва про право власності на житло видане відповідно до Наказу № НОМЕР_1 від 05.06.1995 Турбівським цукрокомбінатом на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , таким що видане на ім`я - ОСОБА_12 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Визнати за позивачем право власності на праві часткової власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , до якої відноситься визначені на плані будівлі, а саме: "А"-квартира АДРЕСА_2 загальна площа 28.9 кв м. (житлова площа 17.6 кв.м.) на 2 поверсі (7-1 коридор, 7-2 житлова кімната, 7-3 кухня; 7-4 комора), "В" - 1/3 частка погреба з шиєю, в житловому будинку АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко