№ 207/254/20
№ 2/207/444/21
22 березня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Подобєд О.К.
при секретарі: Онищенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Камянське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа з боку позивача - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради; про позбавлення батьківських прав,
1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, та просить суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на злісне ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків. В обґрунтування позову зазначила, вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18.10.2008 по 22.10.2012. В період спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В 2012 році вони припинили спільне проживання. Рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.06.2012 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти не сплачує, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з донькою не спілкується, її життям не цікавиться, фактично умисно самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків, що свідчить про свідоме нехтування їх виконанням, тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Крім того, 05.11.2018 відповідач відмовився від виконання батьківських обов`язків, що було нотаріально завірено державним нотаріусом Першої нотаріальної контори Новіковою Л.В.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву, письмових пояснень, клопотань не надав. Про причини своєї неявки не повідомив.
Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року відкрито провадження в даній справі. Розгляд справи визначено проводити за загальними правилами позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
3.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані зі позбавленням батьківських прав.
ОСОБА_1 є матір`ю, а ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про народження від 13 лютого 2009 року серії НОМЕР_1 (а.с.10).
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.10.2012 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.9).

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 , 10.09.2013 - зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с. 8).

Рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.06.2012 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача , не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.(а.с.11).

З довідки Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції вбачається, що позивачка не отримувала аліменти на утримання дитини від відповідача (а.с. 14).

З нотаріально завіреної заяви відповідача від 05.11.2018 вбачається, що він відмовився від виконання батьківських обов`язків, що було нотаріально завірено державним нотаріусом Першої нотаріальної контори Новіковою Л.В. (а.с. 12).

З довідки про склад сім`ї від 30.01.2020 вбачається, що ОСОБА_3 проживає з матір`ю та її чоловіком ОСОБА_6 (а.с. 13).

З висновку служби у справах дітей Кам`янської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських справ ОСОБА_2 , відносно малолітньої ОСОБА_3 , вбачається, що позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним і відповідає інтересам дитини.

4.Мотивована оцінка аргументів сторін та норми права, , які суд застосовує, та мотиви їх застосування.

Позивач як підставу позову зазначає, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та жодних з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Приймати участь у вихованні дитини не бажає, про що власноруч написав заяву, яку була завірена нотаріусом. Матеріальної допомоги на утримання дочки не надає.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, взявши до уваги факт повного визнання позову відповідачами, суд вважає необхідним позов задовольнити.

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, у разі якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В ст..8 цього закону, зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

В ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Аналізуючи надані докази та норми законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач по справі, будучи батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не цікавиться життям дитини, матеріально не забезпечує, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує всім необхідним, тобто нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому суд вважає необхідним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач дійсно не проживає разом з донькою, не піклуються про її моральне виховання, фізичний та духовний розвиток, здоров`я, підготовку до самостійного життя, не проявляє батьківської турботи, матеріально не утримує, втратив будь-який зв`язок з дитиною, не спілкується з нею, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню дитини та свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов`язками.

5.Чи були і ким порушенні права, за захистом яких мало місце звернення до суду.

З вище наведеного і доказів наданих позивачем суд приходить до висновку, що права позивача в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 було порушено відповідем.

Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не виявляє щодо доньки батьківського піклування про, що в суді підтверджено і висновком органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів.

6.Судові витрати.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст12, 19, 43, 49, 81,141, 206, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, . 150, 164 -166 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа з боку позивача - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради; - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати по справі в сумі 840,80 грн.

Рішення є підставою для внесення відповідної відмітки про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 в свідоцтво про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 91 від 13.02.2009 року.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.К. Подобєд