1Справа № 335/3226/20 2/335/176/2021
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
15 березня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Фоміної Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Селянського (фермерського) господарства «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» про стягнення коштів та звернення стягнення на предмет застави,
ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 , Селянського (фермерського) господарства «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» про стягнення заборгованості за Договором позики грошових коштів та звернення стягнення на предмет застави.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 15.04.2019 року між ним та ОСОБА_2 укладено Договір позики грошових коштів. Відповідно до пункту 1 вказаного договору позивач, як позикодавець передав відповідачу-1, як позичальнику грошові кошти у сумі 6 750 000,00 грн. Факт передання грошових коштів підтверджується розпискою відповідача-1.
Згідно із умовами пункту 3 Договору позики, відповідач-1 зобов`язався повернути грошові кошти у повному обсязі у строк до 15.07.2019 року.
Однак відповідач ОСОБА_2 свій обов`язок щодо повернення, отриманих від позивача грошових коштів в обумовленийДоговором строк не виконав, чим порушив взяте на себе зобов`язання.
Крім того, в забезпечення виконання позичальником зобов`язання передбаченого вищевказаним Договором позики, 15.04.2019 року ОСОБА_1 та Селянське (фермерське) господарство «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» уклали нотаріально посвідчений Договір застави належного на праві власності рухомого майна відповідача-2 трактору. Сторони Договору застави погодили, що вартість предмету застави складає 5 400 000,00 грн.
Враховуючи те, що відповідачі в добровільному порядку не вжили заходів щодо повернення суми позики, ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом, в якому прохає на підставі ст. 625 ЦК України стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та Селянського (фермерського) господарства «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» суму основного боргу за Договором позики грошових коштів від 15.04.2019 року у розмірі 6 750 000,00 грн., разом із нарахованими за період з 16.07.2019 року по 07.11.2019 року 3 % річних у сумі 63 801,37 грн. та нарахованими за період з 01.09.2019 року по 07.11.2019 року збитками від інфляційних процесів у розмірі 47 250,00 грн. В рахунок погашення заборгованості за Договором позики грошових коштів від 15.04.2019 року, а саме заборгованості в сумі 6 750 000,00 грн. основного боргу, 63 801,37 грн. трьох відсотків річних та 47 250,00 грн. інфляційних втрат, звернути стягнення на предмет застави, а саме: трактор колісний марки JOHN DEERE 8345R, 2017 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , об`єм двигуна 9000, реєстраційний номер НОМЕР_3 , виданий ГУ Держпродспоживслужбою в Дніпропетровській області 12.07.2017 року, який належить Селянському (фермерському) господарству «ВЕСЕЛА ДОЛИНА». Визначити спосіб реалізації предмета застав шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визначивши початкову ціну продажу предмета застави 5 400 000,00 грн. Також позивач просив покласти на відповідачів судові витрати.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2020 року, винесеної після усунення позивачем недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). За змістом ухвали встановлено відповідачам 15-денний строк з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2020 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, визначено дату, час і місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи).
Представник позивача адвокат Грибовод С.Ю. в судовому засіданні присутній не був, 15.03.2021 року надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, вказуючи на те, що підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідачів в судове засідання.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомили та відзиву на позов до суду не надали.
Суд вважає, за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою у судове засідання сторін.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 15.04.2019 року між ОСОБА_1 , як Позикодавцем, та ОСОБА_2 , як Позичальником, було укладено Договір позики грошових коштів.
Згідно п. 1 Договору позики, ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв у власність грошові кошти у сумі 6 750 000,00 грн. Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів без процентів, визначених цим договором.
Факт отримання відповідачем від позивача зазначеної суми грошових коштів підтверджується підписом позичальника у борговій розписці.
Згідно п. 3 Договору позики, Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві позику у сумі 6 750 000,00 грн. до 15.07.2019 року.
Умовами п. 6 та п. 7 Договору позики передбачено, що якщо Позичальник своєчасно не поверне Позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, тобто несплачену у строк основного боргу. В разі коли Позичальник своєчасно не поверне Позикодавцю позику у строк згідно пункту 3 цього договору, Позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частино 1 статті 598 ЦК України, встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Із змісту позовної заяви під час розгляду справи судом встановлено, що у зазначений в Договорі позики строк, відповідач ОСОБА_2 не повернув позивачу суму позики за укладеним між ними Договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
У період з 16.07.2019 року по 07.11.2019 року сума 3 % річних за користування грошовими коштами за розрахунками позивача складає 63 801,37 грн., а збитки від інфляційних процесів, за період з 01.09.2019 року по 07.11.2019 року становлять 47 250,00 грн.
Суд, розглядаючи питання обґрунтованості вимог за наведеними розрахунками, виходить з того, що відповідачами не спростовані зазначені розрахунки.
Таким чином, загальний розмір заборгованості за Договором позики грошових коштів від 15.04.2019 року, що підлягає стягненню, становить: 6 750 000,00 грн. сума основного боргу, 63 801,37 грн. сума 3% річних та 63 801,37 грн. сума інфляційних нарахувань, що загалом складає 6 861 051,37 грн.
15.04.2019 року між ОСОБА_1 , як Заставодержателем та Селянським (фермерським) господарством «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» (ідентифікаційний код юридичної особи 21900245), як Заставодавцем, для забезпечення виконання зобов`язанням ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за Договором позики грошових коштів від 15.04.2019 року, було укладено Договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О., зареєстрованим в реєстрі за № 595.
Згідно п. 1.2. Договору застави, Заставодавець передав Заставодержателю рухоме майно, а саме трактор колісний марки JOHN DEERE 8345R, 2017 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , об`єм двигуна 9000, реєстраційний номер НОМЕР_3 , виданий ГУ Держпродспоживслужбою в Дніпропетровській області 12.07.2017 року, належний на підставі свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_4 .
Пунктом 1.2 Договору застави, Сторони погодили, що заставна вартість Предмету застави становить 5 400 000,00 грн.
Відповідно до п. 3.1.3. Договору застави, Заставодержатель має право звернути стягнення на Предмет застави та реалізувати його в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання Зобов`язання за Договором позики, а саме: при невиконанні або частковому невиконанні зобов`язань відповідно до Договору позики.
Згідно п.п. 4.1, 4.2, 4.3. Договору застави, право застави виникає у Заставодержателя з моменту нотаріального посвідчення цього Договору. У випадку невиконання чи неналежного виконання Зобов`язання в цілому чи тієї або іншої її частини, а також у інших випадках, передбачених цим Договором та/або чинним законодавством, Заставодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на Предмет застави у порядку, визначеному цим Договором. Заставодержатель вправ задовольнити за рахунок Предмету застави свої вимоги у повному обсязі, який визначається Заставодержателем самостійно на момент реалізації Права застави, у тому числі, але не виключно, вимагати виконання Боржником своїх зобов`язань за Договором позики.
Згідно п. 6.1. Договору застави, Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у випадку, якщо у момент настання Строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання Заставодавцем будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим Договором та/або Боржником за Договором позики, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих Заставодавцем у відповідності з цим Договором, виявиться (стане) недійсною.
Відповідно до ст. 527 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу», застава є способом забезпечення зобов`язань, у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором,-неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язанням, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Згідно ст. 589 ЦК України, в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 589, ч. 1 та ч. 2 ст. 590, ч. 1 ст. 591 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.
Відповідно до положень ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду, серед іншого, зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.
Відповідно до положень ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Оскільки, станом на день розгляду справи борг за Договором позики грошових коштів від 15.04.2019 року відповідачами не повернутий, суд приходить до висновку, що порушені майнові права позивача слід захистити шляхом стягнення з відповідачів на користь позивача встановленої суми заборгованості та звернення стягнення предмету застави в рахунок погашення заборгованості.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню, у рівних частках, судові витрати понесені у вигляді судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-83, 141, 265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Селянського (фермерського) господарства «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» про стягнення коштів та звернення стягнення на предмет застави задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , Селянського (фермерського) господарства «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за Договором позики грошових коштів від 15.04.2019 року, з урахуванням трьох відсотків річних та суми інфляційних втрат, в загальному розмірі 6 861 051 грн. 37 коп.
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 та Селянського (фермерського) господарства «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» на користь ОСОБА_1 за Договором позики грошових коштів від 15.04.2019 року, з урахуванням трьох відсотків річних та суми інфляційних втрат, в загальному розмірі 6 861 051 грн. 37 коп. звернути стягнення на предмет застави, а саме: на трактор колісний марки JOHN DEERE 8345R, 2017 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , об`єм двигуна 9000, реєстраційний номер НОМЕР_3 , виданий ГУ Держпродспоживслужбою в Дніпропетровській області 12.07.2017 року, який належить Селянському (фермерському) господарству «ВЕСЕЛА ДОЛИНА», шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визначивши початкову ціну продажу предмета застави 5 400 000,00 грн.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та Селянського (фермерського) господарства «ВЕСЕЛА ДОЛИНА» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5 255 грн. 00 коп., з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Суддя В.О. Макаров