Справа № 131/1906/18
Провадження № 22-ц/801/774/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 рокуСправа № 131/1906/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №131/1906/18 за позовом Вінницького обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 лютого 2021 року, яке ухвалене суддею Олексієнко О.Ю. в Іллінецькому районному суді Вінницької області,

в с т а н о в и в :

В грудні 2018 року Вінницький обласний центр зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю, мотивуючи позовні вимоги тим, що 17 листопада 2017 року до Іллінецького районного центру зайнятості, за сприянням у працевлаштуванні, звернулась відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 23 жовтня 2017 року звільнилась з посади оператора комп`ютерного набору Іллінецького відділу культури та туризму у зв`язку із скороченням чисельності штату.

17 листопада 2017 року на підставі заяви про надання статусу безробітного, ОСОБА_1 надано статус безробітного, а з 24 листопада 2017 року, відповідно до п.п. 1,3,4 ст. 22, частини 1 ст.23, Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю. Припинено виплату допомоги по безробіттю з 04 вересня 2018 року у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного.

Підписуючи власноручно заяву про надання статусу безробітного, ОСОБА_1 підтвердила, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років вона не отримує.

Крім того вона, підписуючи Пам`ятку, зобов`язалась протягом 3-х робочих днів інформувати центр зайнятості про всі обставини та умови, що впливають на порядок виплати допомоги по безробіттю, зокрема про призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. У разі отримання нею грошової винагороди з вищезазначених причин відповідно до даних Державної фіскальної служби України або Пенсійного фонду України та приховування цієї інформації від центру зайнятості, вона зобов`язалась повернути отримане матеріальне забезпечення на випадок безробіття на рахунок Фонду ЗДССУВБ.

07 вересня 2018 року Філією ОЦЗ надіслано запит до Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримано відповідь про те, що ОСОБА_1 з 11 березня 2013 року призначено пенсію за вислугу років, яку вона продовжує отримувати і по даний час.

Таким чином, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницького обласного центру зайнятості кошти в сумі 14192,02 грн, що були їй виплачені як допомога по безробіттю за період з 24 листопада 2017 року по 04 вересня 2018 року.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 лютого 2021 року позов задоволено. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим. Судом першої інстанції неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження та оцінки, порушено норми матеріального та процесуального права. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 березня 2021 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

У відзиві Вінницький обласний центр зайнятості зазначив, що вважає апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 лютого 2021 року залишити без змін.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Колегія суддів, погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 листопада 2017 року до Іллінецького районного центру зайнятості, за сприянням у працевлаштуванні, звернулась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 23 жовтня 2017 року звільнилась з посади оператора комп`ютерного набору Іллінецького відділу культури та туризму у зв`язку із скороченням чисельності штату (а.с.14).

17 листопада 2017 року, на підставі заяви про надання статусу безробітного, ОСОБА_1 надано статус безробітного, а з 24 листопада 2017 року, відповідно до п.п. 1,3,4 ст. 22, частини 1 ст.23, Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю.

Припинено виплату допомоги по безробіттю з 04 вересня 2018 року у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного.

Відповідно до заяви від 17 листопада 2017 року ОСОБА_1 підтвердила, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років вона не отримує.

Разом з тим, згідно відповіді Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 13 вересня 2018 року встановлено, що з 11 березня 2013 року ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років (а.с.16).

Згідно із п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.44 вказаного Закону зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Згідно п.13 ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

За ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Зважаючи на вказані вимоги закону неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 545/164/17-ц (номер судового провадження №61-26934св18).

Відповідачем по справі не було надано доказів на спростування твердження позивача та доказів, що містять матеріали справи про факт порушення відповідачем статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідач ОСОБА_1 не мала права на отримання допомоги по безробіттю, так як отримання пенсії за віком є обставиною, яка впливає на умови виплати матеріального забезпечення, про яку остання не повідомила центр зайнятості та стала на облік як безробітна, у зв`язку із чим отримувала матеріальне забезпечення на випадок безробіття, тому нараховані кошти у розмірі 14192,02 грн підлягають поверненню.

Згідно ч.2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ст.246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) «Про реорганізацію базових центрів зайнятості Вінницької області» від 18 жовтня 2016 року №165, прийнято рішення про реорганізацію базових центів зайнятості Вінницької області.

Наказом Вінницького обласного центру зайнятості «Про створення Іллінецької районної філії Вінницького обласного центру зайнятості» від 26 червня 2018 року №207, створено Іллінецьку районну філію Вінницького обласного центру зайнятості.

Філія є відокремленим підрозділом Вінницького обласного центру зайнятості, йому підпорядковується та підзвітна, не є юридичною особою. Директор філії діє від імені Вінницького обласного центру зайнятості за довіреністю, виданою обласним центром зайнятості, та відповідно до Положення про Іллінецьку районну філію Вінницького обласного центру зайнятості.

За таких обставин, колегія судді, приходить до висновку, що оскільки позовну заяву від імені юридичної особи - Вінницького обласного центру зайнятості правомірно підписано директором Іллінецької районної філії Вінницького обласного центру зайнятості - Семенюком С.А. на підставі довіреності від 29 жовтня 2018 року №15-14/3409-18, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги, щодо залишення позовної заяви без розгляду є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правові оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та не заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції є законним, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 24 березня 2021 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Стадник І.М.