Справа № 195/306/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

18.03.2021 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Кондус Л.А., при секретарі - Дєєвої Ю.С., представника заявника - Івахненко О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Томаківська селищна рада Томаківського району Дніпропетровської області в особі виконавчого комітету, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в особі Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області про встановлення юридичного факту, від якого залежить реалізація спадкового права фізичної особи та належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, від якого залежить реалізація спадкового права фізичної особи та належності правовстановлюючого документу.

Представник заявника обгрунтовує заявлені вимоги тим, що заявник звернулася до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на присадибну земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала її батькам на праві спільної сумісної власності подружжя: матері ОСОБА_2 та батьку ОСОБА_3 , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 005096, виданого на ім`я матері, в якому прізвище матері неправильно зазначено: « ОСОБА_2 » замість правильного: « ОСОБА_2 ».

Мати заявниці, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько заявниці, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На день смерті матері заявниці, ОСОБА_2 , її чоловік (батько заявниці), ОСОБА_3 , проживав разом із дружиною, відповідно останній вважається таким що прийняв спадщину після смерті своєї дружини.

На день смерті свого батька, ОСОБА_3 , заявниця фактично постійно, близько двох років до дня його смерті, проживала без реєстрації разом із ним в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , доглядала за ним, вела домогосподарство, тому вона вважала, що відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, нею прийнято спадщину, так як на день смерті батька постійно проживала разом з ним.

Відповідно, постановою від 02 лютого 2021 року, приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і запропонував звернутися до суду для вирішення цього питання.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги заявника в повному обсязі.

Заінтересована особа подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, при цьому просить ухвалити рішення на розсуд суду.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які проживають по сусідству, в судовому засіданні підтвердили той факт, що заявник у справі, ОСОБА_1 , на час відкриття спадщини, а саме в момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с-щі Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, постійно проживала разом з ним, вона доводиться дочкою ОСОБА_3 .

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представника заявника та свідків, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З копії Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 005096, виданого на ім`я матері заявника, прізвище матері ОСОБА_2 неправильно зазначено як « ОСОБА_2 », замість правильного прізвища « ОСОБА_2 ».

Судом встановлено, що заявник звернулася до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на присадибну земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала її батькам на праві спільної сумісної власності подружжя: матері ОСОБА_2 та батьку ОСОБА_3 , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 005096, виданого на ім`я матері, в якому прізвище матері неправильно зазначено як « ОСОБА_2 », замість правильного прізвища « ОСОБА_2 ».

Мати заявниці, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько заявниці, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 (а.с.8); свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 (а.с.9); свідоцтвом про народження заявниці серії НОМЕР_3 (а.с.10); Витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 8 від 02.02.2021 року, з якого слідує, що між батьками заявниці було укладено шлюб (а.с.11).

На день смерті матері заявниці, ОСОБА_2 , її чоловік (батько заявниці), ОСОБА_3 , проживав разом із дружиною, що підтверджується довідкою за вих. № 505 від 02.02.2021 року наданою виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області (а.с.12), відповідно останній вважається таким що прийняв спадщину після смерті своєї дружини.

Як зазначає заявник, що на день смерті свого батька, ОСОБА_3 , вона фактично постійно, близько двох років до дня його смерті, проживала разом із ним в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , доглядала за ним, вела домогосподарство, тому вона вважала, що відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, нею прийнято спадщину, так як на день смерті батька постійно проживала разом з ним.

Проте, враховуючи ту обставину, що заявник ОСОБА_1 на день смерті спадкодавця була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , то нею, відповідно до положень пунктів 3.21, 3.22, розділу 3. (Прийняття спадщини або відмова від її прийняття), Глави 10. (Видача свідоцтв про право на спадщину), «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, не надано нотаріусу відповідного документа, який підтверджує її реєстрацію за постійним місцем проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому державний нотаріус, з урахуванням розбіжностей щодо реєстрації місця проживання заявниці та фактичного її місця постійного проживання.

Обставини проживання разом спадкодавця, ОСОБА_3 , та заявниці підтверджуються: довідкою за № 812 від 19.03.2018 року, де зазначено, що ОСОБА_3 має склад сім`ї: дочка ОСОБА_1 , яка проживає разом із ним без реєстрації; актом обстеження житлово-побутових умов від 08 лютого 2021 року (а.с.13), складений депутатом Томаківської селищної ради, де зазначено, що ОСОБА_1 постійно проживала із своїм батьком ОСОБА_3 та доглядала за ним до дня його смерті, відповідно скріплений печаткою селищної ради (а.с.14), а також вказаний факт підтвердили свідки у судовому засіданні.

Відповідно, постановою від 02 лютого 2021 року, приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і запропонував звернутися до суду для вирішення цього питання (а.с.15).

Судом встановлено, що на сьогоднішній день заявник, після смерті спадкодавця, володіє на праві користування зазначеним домоволодінням і присадибною земельною ділянкою та проживає в ньому.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 29 ЦК України, фізична особа може мати кілька місць проживання; положень ст. 2 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження положень; ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, заявниця відповідної заяви про відмову від спадщини не заявляла та не подавала.

У відповідності з ч. 2 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вищезазначені обставини виникли внаслідок орфографічної помилки при складанні Державного акта.

Існуюча орфографічна помилка в зазначеному правовстановлюючому документі робить його невідповідність вимогам статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим державна реєстрація права власності на земельну ділянку не можлива.

Виправлення таких орфографічних помилок до 2013 року було пов`язано з видачею нових державних актів взамін тих, що містять помилки. З 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а, отже, отримати новий акт взамін того, в якому міститься помилка, неможливо.

Також, діючим законодавством не передбачено внесення змін до державного акта на право власності на земельну ділянку, чи видачу нового такого державного акта.

У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, що зазначене в документі, не збігається з прізвищем, зазначеним в паспорті.

Судом встановлено, що факт належності ОСОБА_2 Державного акта на право власності на земельну ділянку, підтверджується тим, що вона, в установленому діючим законодавством порядку в 2001 році, а далі після її смерті її чоловік, ОСОБА_3 отримали у володіння і користування земельну ділянку відповідно до зазначеного Державного акта, а також тим, що її ім`я та по батькові, а також адреса проживання зазначені в Державному акті збігаються з даними про реєстрацію та фактичне її місце проживання.

Крім того, з копії спадкової справи № 16/2021 та інформаційної довідки № 63943915 від 16.03.2021, що були надані на запит суду та містяться в матеріалах справи, суд вбачає, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , крім заявника ОСОБА_1 ніхто не звертався.

Отже, прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а далі заявника ОСОБА_1 , на зазначену земельну ділянку ніхто не оспорював і не оспорює, інших спадкоємців, крім заявника, немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 83, 229, 235, 258-259, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 (прож. за адресою: АДРЕСА_1 (зареєстрована: с.Круте, Солонянськоого району Дніпропетровської області), заінтересовані особи: Томаківська селищна рада Томаківського району Дніпропетровської області в особі виконавчого комітету (вул. Л.Українки, 17 смт.Томаківка Дніпропетровської області), Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ( пр-т Поля, 2. м.Дніпро) в особі Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області (вул.Л.Українки, 46 с-ще Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області) про встановлення юридичного факту, від якого залежить реалізація спадкового права фізичної особи та належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, а саме в момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с-щі Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, постійно проживала разом з ним.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 005096, виданого на ім`я ОСОБА_2 , в якому вчинена помилка , а саме: неправильно зазначено прізвище останньої як " ОСОБА_2 ", замість правильного " ОСОБА_2 ".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складено 22.03.2021.

Суддя: Л. А. Кондус