Справа № 761/8453/19
Провадження № 4-с/761/55/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

представника заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фананси та Кредит» заінтересовані особи: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі старшого державного виконавця Шеремета О.В., ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження №63108320, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» заінтересовані особи: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі старшого державного виконавця Шеремета О.В., ОСОБА_2 звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з скаргою, в якій просило визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Шеремета О.В. щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження №63108320 на підставі ч.1 п.4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчого листа №761/8453/19 про зобов`язання АТ «Банк «Фінанси та Кредит» вчинити дії на користь ОСОБА_2 та ненаправлення даної постанови до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» для подальшого виконання згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб на підставі ч.4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язати посадових осіб Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити заходів щодо закінчення виконавчого провадження №63108320 на підставі ч.1 п.4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», направлення постанови про закінчення виконавчого провадження і виконавчого документу до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» для подальшого виконання згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Скарга мотивована тим, що Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі №761/8453/19 про зобов`язання АТ «Банк «Фінанси та Кредит» вчинити дії на користь ОСОБА_2 23.09.2020 р. старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета О.В. відкрито виконавче провадження №63108320 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

27.11.2020 р. АТ «Банк «Фінанси та Кредит» направило державному виконавцю заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1.ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з прийняттям НБУ постанови «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та прийняття рішення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Між тим, виконавче провадження №63108320 не закінчено, виконавчий документ не направлено до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» для подальшого виконання згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб на підставі ч.4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказане стало підставою для звернення до суду зі скаргою.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, державний виконавець про причини неявки суд не повідомив.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.09.2020 р. Шевченківський районний суд м. Києва видав виконавчий лист №761/8453/19 про зобов`язання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», включивши до нього грошові вимоги ОСОБА_2 в сумі 1 054 056,03 грн., та внести пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією ФГВФО таких змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів, згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2016 в справі № 761/20243/14-ц.

23.09.2020 р. старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета О.В. відкрито виконавче провадження №63108320 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

На підставі постанови Національного банку України від 17.09.2015 №612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) 17.09.2015 прийнято рішення №171 про запровадження тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015.

Відповідно до постанови Правління НБУ від «17» грудня 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 18грудня 2015 р. № 230, «Про початок процедури ліквідації АТ «БАНК «ФІНАНСИ та КРЕДИТ» та делегування повноважень ліквідатора банку».

27.11.2020 р. АТ «Банк «Фінанси та Кредит» направило державному виконавцю заяву про закінчення виконавчого проваження №63108320 на підставі п.4 ч.1.ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з прийняттям НБУ постанови «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та прийняття рішення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Заява отримана 30.11.2020 р. (а.с. 10-15)

Станом на 08.12.2020 р. виконавче провадження №63108320 закінчено не було. (а.с. 16)

З відповіді Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.12.2020 р. на заяву АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 27.11.2020 р. вбачається, що положення п. 4 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягає застосуванню, оскільки боржник у виконавчому провадженні №63108320 - Уповноважена особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом (Рішення Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року № 2-рп(ІІ)/2019).

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.4 ч.1ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

У справі «Войтенко проти України» суд повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули цієї Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, одним з основоположних аспектів якого є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхні рішення, що набрали законної сили, не може ставитися під сумнів (див. також справу «Брумареску проти Румунії»). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Наявність норми пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено закінчення виконавчого провадження у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 761/14537/15-ц, постанові від 15.04.2020 року у справі №761/24136/15-ц.

Крім цього, обгрунтованими є посилання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у відповіді від 21.12.2020 р. на заяву від АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 27.11.2020 р. щодо неможливості застосування п. 4 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні №63108320, оскільки вказані вимоги розповсюджуються на правовідносини, в яких боржником є саме банк. Між тим, боржником у виконавчому провадженні №63108320 є Уповноважена особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Вказана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 03.06.2020 р. у справі №826/17170/16.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження №63108320 з примусового виконання виконавчого листа №761/8453/19 є правомірними, а тому скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фананси та Кредит» заінтересовані особи: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі старшого державного виконавця Шеремета О.В., ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження №63108320 на підставі ч.4 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», потрібно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У х в а л и в :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фананси та Кредит» заінтересовані особи: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі старшого державного виконавця Шеремета О.В., ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження №63108320 на підставі ч.4 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повна ухвала виготовлена 24.03.2021 р.

Суддя: А.А.Осаулов