Справа № 148/23/21
Провадження №2/148/308/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 березня 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В. при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.09.1990 він уклав шлюб з відповідачем зареєстрований Кинашівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, актовий запис №37.

Від даного шлюбу у них є син, який вже повнолітній.

Останніми роками сімейне життя з відповідачем не склалося, вони перестали розуміти один одного, між ними часто виникають сварки і непорозуміння. Хоча вони і живуть в одному будинку, але шлюбні відносини не підтримують, їх сім`я розпалася. Розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовляється.

За таких обставин просить шлюб розірвати.

В судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Судові витрати просить залишити за ним.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « ОСОБА_2 ».

Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу виданого 01.09.1990 серія НОМЕР_1 (а.с.5) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.09.1990.

Від даного шлюбу у них є син, який вже повнолітній.

Спільне життя сторін не склалось. Фактичні взаємини не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім`ї. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім`ю не має, а відповідач не заперечує, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім`ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу.

Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а отже, вимога відповідача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища « ОСОБА_2 » є законною та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, згідно його заяви, залишити за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105, 110, 112, 113 СК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч.4 ст.206, ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ), який був зареєстрований 01.09.1990 Кинашівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, актовий запис №37.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_2 ».

Судові витрати, понесені позивачем, залишити за ним.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: