Справа №491/1006/17
УХВАЛА

24 березня 2021 року Ананьївський районний суд Одеської області

у складі головуючого у справі судді Желяскова О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гула О.Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду, в місті Ананьїв Одеської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

До Ананьївського районного суду Одеської області 12 вересня 2017 року звернулося АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТ БАНК» з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2017 року вказана справа передана судді Дорош В.В.

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 27 вересня 2017 року суддею Дорош В.В. відкрито провадження у справі, та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 08 лютого 2018 року суддею Дорош В.В. провадження по справі зупинено.

У зв`язку з тим, що у головуючого по справі судді Дорош В.В. закінчились повноваження для здійснення правосуддя, вказану заяву було передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу.

З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вбачається, що 20 травня 2019 року цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, передано судді Желяскову О.О. для розгляду.

Ухвалою суду від 23 травня 2019 року провадження у справі поновлено та її прийнято до свого провадження суддею Ананьївського районного суду Одеської області Желясковим О.О.

При цьому, згідно зазначеної ухвали, відповідно до положень абзацу другого ч.12 ст.33 ЦПК України, прийнято рішення про розгляд справи з початку зі стадії підготовчого судового провадження в порядку загального позовного провадження, що було обумовлено обставинами справи, позиціями сторін, обсягом доказів та обставин, які підлягали дослідженню та встановленню.

Представник позивача про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (Том справи №2 а.11) про доставку на адресу електронної пошти позивача листа з текстом судової повістки (Том справи №2 а.9), яку було направлено згідно заявки представника позивача про отримання документів (Том справи №1 а.21).

При цьому, 24 березня 2021 року представник позивача у підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Проте, суд бере до уваги, що представником позивача разом з позовною заявою було подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача (Том справи №1 а.22).

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гусєва Олена Дмитрівна, повноваження якої підтверджені ордером серії ОД №165829 від 21 листопада 2017 року (Том справи №1 а.57), 24 березня 2021 року у підготовче судове засідання не з`явилися.

Однак, 24 березня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Гусєвої О.Д. (Том справи №2 а.44), в якому представник відповідача просила суд: 1) позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишити без розгляду; 2) підготовче судове засідання провести за відсутності відповідача та його представника.

Відповідно до частини 2 статті 198 ЦПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Враховуючи викладене, з урахуванням заяв та клопотань всіх учасників справи, суд вважає за можливе проводити підготовче судове засідання за відсутності учасників справи.

При цьому, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовну заяву Ат КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 має бути залишено без розгляду, виходячи з наступного.

Суд звертаю увагу на те, що як зазначалося, ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 27 вересня 2017 року суддею Дорош В.В. відкрито провадження у справі.

При цьому, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Цивільний процесуальний кодекс України було викладено в новій редакції.

Пунктом п.9 ч.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції після 15 грудня 2017 року) визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене при розгляді справи підлягають застосуванню норми ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року, із подальшими змінами та доповненнями.

Згідно частини 1 статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка складає 53796,44 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог, позивач в позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 13 січня 2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачкою, 20 жовтня 2017 року було подано до суду заперечення на позовну заяву (Том справи №1 а.32-33), в якому відповідачка просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивач.

В обґрунтування своєї позиції відповідачка зазначила, зокрема, що в позовній заяві відсутня інформація щодо строку дії картки, яку вона отримала відповідно до договору від 13 січня 2009 року, хоча це має, на її думку, суттєве значення для справи, оскільки строк дії картки, яку вона отримала становив три роки. Останній платіж по картці вона сплатила влітку 2012 року. Під час проплати через термінал картка залишилась в банкоматі, у зв`язку з закінченням строку її дії. Враховуючи викладене, відповідачка зазначила, що на її думку позивачем пропущено строки позовної давності, що є підставою для відмови в позові. В подальшому вона звернулася до відділення банку та погасила залишок заборгованості, який складав 300 гривень.

Представником позивача на вказані заперечення було подано пояснення, які надійшли до суду 6 листопада 2017 року (Том справи №1 а.42-44).

В зазначених поясненнях, серед іншого, представник позивача вказав, що відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня жовтня 2016 року, позивач звернувся до суду 27 серпня 2017 року, а отже до спливу строку позовної давності.

Також, до пояснень було додано довідку про видачу відповідачу кредитних карток (Том справи №1 а.50), відповідно до якої ОСОБА_1 згідно кредитного договору від 13 січня 2009 року №б/н отримала картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , остання з яких мала термін дії до останнього дня жовтня місяця 2016 року.

В подальшому до суду надійшла заява відповідачки (Том справи №1 а.62) про витребування доказів, а саме витребування від позивача: 1) оригіналу заяви від імені відповідачки про надання кредиту від 13 січня 2009 року; 2) оригіналів заяв від імені відповідачки про видачу додаткових кредитних карток, пакетів документів, наданих для їх оформлення, документів з підписом відповідачки про отримання додаткових карток № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 .

Заява обґрунтовувалася, зокрема тим, що до пояснень позивача від 2 листопада 2017 року позивачем додано інформацію про відкриття на ім`я відповідачки додаткових кредитних карток, про які відповідачці нічого відомо не було та якими вона не користувалася.

Ухвалою суду від 22 листопада 2017 року (Том справи №1 а.93) було задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та витребувано в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК») оригінал заяви від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про видачу додаткових кредитних карток; пакети документів, наданих для їх оформлення; документів з підписом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про отримання додаткових кредитних карток № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Копію ухвали про витребування доказів було направлено на адресу позивача для виконання з супровідним листом суду від 23 листопада 2017 року за вихідним №491/1006/17/6968/2017 (Том справи №1 а.94) та отримано позивачем 29 листопада 2017 року, що підтверджується відбитком календарного штемпеля в «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення…» (Том справи №1 а.100).

11 грудня 2017 року до суду надійшов лист представника позивача, в якому було повідомлено, що витребувані документи будуть надані суду в одне з наступних судових засідань.

Як зазначалося, ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 08 лютого 2018 року (Том справи №1 а.116) суддею Дорош В.В. провадження по справі зупинено.

У зв`язку з тим, що у головуючого по справі судді Дорош В.В. закінчились повноваження для здійснення правосуддя, вказану заяву було передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу.

З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (Том справи №1 а.121) вбачається, що 20 травня 2019 року цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, передано судді Желяскову О.О. для розгляду.

Ухвалою суду від 23 травня 2019 року (Том справи №1 а.122) провадження у справі поновлено та її прийнято до свого провадження суддею Ананьївського районного суду Одеської області Желясковим О.О.

При цьому, при здійсненні у справі підготовчого провадження було встановлено, що ухвалу суду від 22 листопада 2017 року (Том справи №1 а.93) про витребування доказів позивачем не виконано.

Пунктом 9 частини 1 статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Аналогічні положення містяться в статтях 2 та 18 ЦПК України.

Пунктом 3 частини 1 статті 189 ЦПК України визначено, що одним з завдань підготовчого провадження є визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Враховуючи викладене, обов`язковість судового рішення, яким є ухвала про витребування доказів, завдання підготовчого провадження, судом листом від 21 січня 2021 року за вихідним №491/1006/17/403/2021 (Том справи №1 а.10) було повторно направлено на адресу позивача копію ухвали суду від 22 листопада 2017 року (Том справи №1 а.93).

Крім того, у вказаному листі позивачу було визначено, строк в який необхідно виконати зазначену ухвалу, а саме до 24 березня 2021 року, роз`яснено позивачу положення частини 6 та 7 статті 84 ЦПК України.

Лист суду за вихідним №491/1006/17/403/2021 від 21 січня 2021 року було отримано позивачем 28 січня 2021 року, що підтверджується «Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення…» (Том справи №2 а.15), в якому міститься відтиски календарного штемпеля позивача.

Проте, 24 березня 2021 року, незважаючи на ухвалу суду від 15 вересня 2020 року (том справи №1 а.233-234), якою було визнано обов`язковою явку представника позивача до суду, представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Також, станом на 24 березня 2021 року позивачем ухвалу суду від 22 листопада 2017 року про витребування доказів не виконано, про причини невиконання ухвали або неможливість подання доказів, не можливість їх подання у встановлені строки, всупереч положенням частини 7 статті 84 ЦПК України, суду не повідомлено.

При цьому, згідно частини 1 статті 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно частини 2 статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно пункту 5 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

При цьому, позивач є ініціатором судового розгляду, що вбачається, зокрема, зі змісту ч.1 ст.4, ч.1 ст.13 ЦПК України, якими визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Саме у зв`язку з цим, права позивача, як ініціатора судового розгляду мають певні обмеження.

Так, частиною 10 статті 84 ЦПК України визначено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Зі змісту наведеної норми, вбачається, що законодавцем саме для позивача визначено такий особливий наслідок невиконання ухвали суду про витребування доказів, як залишення позовної заяви без розгляду.

Як зазначалося, станом на 24 березня 2021 року позивачем ухвалу суду від 22 листопада 2017 року про витребування доказів не виконано, про причини невиконання ухвали або неможливість подання доказів, не можливість їх подання у встановлені строки, всупереч положенням частини 7 статті 84 ЦПК України, суду не повідомлено.

При цьому, безпосередньо позивач в позовній заяві та поясненнях, які надійшли до суду 6 листопада 2017 року (Том справи №1 а.42-44), в обґрунтування позовних вимог та відсутності факту пропуску позовної давності, посилався на строки дії картки та перевипуск карток відповідачки з новими строками дії.

В свою чергу, відповідачка в своїх запереченнях проти позовних вимог посилалася на те, що картки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 з продовженим строком дії вона не отримувала та про їх існування їй не було відомо, у зв`язку з чим просила витребувати в позивача докази, які саме дали б змогу підтвердити або спростувати факт отримання нею перевипущених карток та встановити чи пропущено позивачем строки позовної давності.

Відповідачкою, було заявлено, передбачену ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України заяву про застосування наслідків позовної давності (Том справи №1 а.34).

При цьому, частиною 4 статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що докази які було витребувано в позивача ухвалу суду від 22 листопада 2017 року мають істотне значення для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення справи по суті.

Згідно частини 2 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Пунктом 9 частини 1 статті 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 має бути залишена без розгляду.

Слід зазначити, що у відповідності до ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

В силу положень п.4 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» судом не повертається позивачу сплачена при зверненні до суду сума судового збору.

Керуючись ст.113, 258-261, 351-353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що в силу положень ч.2 ст.257ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Копію ухвали направити учасникам справи.

У відповідності до положень ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до положень ч.2 ст.352, ч.1 ст.353, ч.1 ст.354 ЦПК України (в редакції після 15 грудня 2017 року) з урахуванням положень п.15.5 ч.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції після 15 грудня 2017 року) ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд.

При цьому, роз`яснити, що учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Роз`яснити, що у відповідності до положень пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: О.О.Желясков