Справа № 175/1471/20
Провадження № 2/175/366/20
РІШЕННЯ

Іменем України

13 грудня 2021 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бойка О.М.,

при секретарі судового засідання Кучеренко О.Ю.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визначення розміру заборгованості за аліментами, -

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визначення розміру заборгованості за аліментами.

30 квітня 2020 року згідно з протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями справу було розподілено на суддю Озерянську Ж.М.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2020 року задоволено самовідвід головуючого судді Озерянської Ж.М., а дану справу було передано для повторного розподілу між суддями Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України. Відповідно до здійсненого повторно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 травня 2020 року головуючим суддею визначено суддю Бойко О.М.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року позовну заяву було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2020 року та повторно ухвалою від 14 липня 2021 року клопотання позивача про витребування доказів було задоволено, а саме було витребувано з Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) належним чином завірені копії документів, що містяться в матеріалах справи виконавчого провадження № 60169244 з виконання виконавчого листа № 175/2375/19-ц, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 24 вересня 2019 року на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2019 року по цивільній справі № 175/2375/19-ц (провадження № 2/175/637/19) про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 за період з 19 червня 2019 року по 31 березня 2020 року.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві посилався на те, що 19 серпня 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини доходів або не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 червня 2019 року. Так, на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист, виданий 24 вересня 2019 троку Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області на підставі вищевказаного рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 доходів або не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 червня 2019 року. Але даний виконавчий лист був пред`явлений до виконання ОСОБА_2 як стягувачем лише в кінці грудня 2019 року, а у заяві про примусове виконання рішення суду останньою було вказано, що за період з 19 червня 2019 року по 22 грудня 2019 року дане рішення суду не виконувалося, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка склала більше 125000,00 грн. З таким твердженням позивач не погоджується, оскільки у весь цей період з 19 червня 2019 року по 22 грудня 2019 року ним самостійно проводилися виплати аліментів ОСОБА_2 на утримання їх малолітньої дитини, а саме за вказаний період часу ОСОБА_2 отримала від нього в якості аліментів на утримання дитини грошові кошти в загальній сумі 156842,03 грн., що підтверджується випискою по картці НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» за період часу з 19 червня 2019 року по 24 грудня 2019 року. Весь цей час безпосередньо у ОСОБА_2 в її одноособовому користуванні перебувала зарплатна банківська картка позивача ОСОБА_3 , з якої вона самостійно та одноособово знімала у банкоматі грошові кошти на утримання їх спільної дитини, здійснювала розрахунки за товари, що придбавалися для дитини, зокрема, продукти харчування, одяг, взуття, іграшки, лікарські засоби, предмети гігієни тощо, а також здійснювала розрахунки за розваги їх малолітньої дитини та харчування дитини у дошкільному навчальному закладі, і розрахунки за паливно-мастильні матеріали для перевезення дитини. Окрім того, протягом усього цього періоду часу особисто позивачем придбавалися продукти харчування, одяг, іграшки для їх спільної малолітньої дитини на загальну суму 5788,85 грн., що також, на його думку, є сплатою аліментів на утримання дитини тільки в натуральній формі в розмірі 5788,85 грн., що підтверджується випискою по картці НОМЕР_2 ОСОБА_3 , яка міститься в довідці АТ «АКЦЕНТ - БАНК» від 27 січня 2020 року. До того ж у вищезгаданий період часу позивачем здійснювалася оплата комунальних платежів за будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 5015,33 грн., в якому мешкає відповідач та їх малолітня дитини, що підтверджується дублікатами квитанцій АТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, позивач вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам має бути здійснений з врахуванням вищеописаних відомостей з наданих ним банківських документів, що відображають і підтверджують сплату в якості аліментів грошових коштів в сумі 167646,21 грн., з яких 156842,03 грн. були отримані ОСОБА_2 з його зарплатної банківської картки, 5015,33 грн. - витрачені ним ( ОСОБА_3 ) на оплату комунальних платежів (спожитих електроенергії та газу) за будинок, в якому мешкають відповідач ОСОБА_2 та їх спільна з позивачем малолітня дитина, та 5015,33 грн. - витрачені ним (позивачем) на придбання одягу та іграшок для їх малолітньої дитини. Оскільки зазначена загальна сума у розмірі 167646,21 грн. не охоплюється тими сумами, що стягуються із заробітної плати позивача після пред`явлення ОСОБА_2 виконавчого листа на виконання, то вказані грошові кошти не були і не могли бути нічим іншим, окрім аліментів на утримання їх спільної з відповідачем дитини. Тому і будь-яка заборгованість зі сплати аліментів на користь відповідача на утримання їх малолітньої дитини за вищевказаним виконавчим провадженням станом на 04 квітня 2020 року відсутня. Натомість станом на 04 квітня 2020 року наявна переплата зі сплати аліментів за даним виконавчим провадженням в розмірі 104351,09 грн., яка підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх платежів.

Враховуючи викладені обставини, позивач просить суд: 1) визнати грошові кошти в сумі 156842,03 грн., отримані ОСОБА_2 з його зарплатної банківської картки у період часу з 19 червня 2019 року по 22 грудня 2019 року, аліментами на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , сплаченими ним на користь ОСОБА_2 ; 2) зарахувати грошові кошти в сумі 5015,33 грн., витрачені ним на оплату комунальних платежів (спожитої електроенергії на загальну суму 2235,36 грн. та спожитого газу на загальну суму 2779,97 грн.) за будинок, у якому мешкає відповідач і їх малолітня дитина, в якості аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , сплачених ним на користь ОСОБА_2 ; 3) зарахувати грошові кошти в сумі 5788,85 грн., витрачені ним на придбання одягу та іграшок для їх дитини в якості аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , сплачених ним на користь ОСОБА_2 ; 4) встановити станом на 01 квітня 2020 року відсутність заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 60169244 з виконання виконавчого листа № 175/2375/19-ц, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 24 вересня 2019 року на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2019 року по цивільній справі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 за період з 19 червня 2019 року по 31 березня 2020 року; 5) встановити наявність переплати зі сплати аліментів за вказаним виконавчим провадженням № 60169244 станом на 01 квітня 2020 року в загальній сумі 104351,09 грн., і зарахувати її в рахунок майбутніх платежів, починаючи з 01 квітня 2020 року.

Представник позивача - ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позов, у якому зазначила, що всі виписки з банківської картки позивача не містять жодних посилань на підтвердження зняття грошових коштів з картки саме «за сплатою по аліментам», а твердження позивача щодо проведених ним платежів в рахунок заборгованості за аліментами не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у відповідних виписках по картці та квитанціях про сплату комунальних платежів відсутня інформація про здійснення платежів саме в рахунок погашення заборгованості або сплати аліментів. Тому ці грошові кошти не можуть бути зараховані як аліменти у виконавчому провадженні, у зв`язку із чим просила суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання свого представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини ненаправлення свого представника судові не повідомила.

Вивчивши та перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення та думку сторін, дослідивши письмові добуті та представлені докази, надані сторонами на підтвердження їх позиції, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Красногвардійським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ за актовим записом № 1719, та який рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року в цивільній справі № 175/2374/19 (провадження № 2/175/636/19) було розірвано.

У шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також встановлено, що 19 серпня 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення у цивільній справі № 175/2375/19-ц (провадження № 2/175/637/19) про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 19 червня 2019 року (з моменту пред`явлення позову).

Судом встановлено, що 24 вересня 2019 року на підставі вищезазначеного рішення суду було видано виконавчий лист, який 26 вересня 2019 року надійшов на виконання до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від стягувача ОСОБА_2

01 жовтня 2019 року державним виконавцем Єгоровою О.А. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 60169244, а 17 жовтня 2019 року виконавчий документ було передано на виконання за місцем роботи ОСОБА_3 - в АТ КБ «ПриватБанк».

Також з`ясовано, що відповідно до інформації, наданої в довідці державного виконавця Соборного відділу ДВС у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заборгованість ОСОБА_3 за вищевказаним виконавчим провадженням станом на 01 січня 2020 року складала 157082,14 грн. Бухгалтерією з місця роботи позивача - АТ КБ «ПриватБанк» в 2020 року було перераховано на депозитний рахунок відділу ДВС наступні суми - 50 % від заробітної плати, а саме: 04 квітня 2020 року - 99117,11 грн., 03 березня 2020 року - 44285,83 грн., 02 квітня 2020 року - 44171,10 грн, як вбачається з наявних в матеріалах справи копій довідки та звіту про здійснені відрахування та виплати АТ КБ «ПриватБанк» за виконавчим провадженням № 60169244. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Соборного відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за виконавчим провадженням № 60169244, копія якого міститься в матеріалах справи, заборгованість боржника ОСОБА_3 станом 01 вересня 2020 року відсутня.

Окрім того, 06 лютого 2020 року ОСОБА_3 звертався до Соборного відділу ДВС у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про здійснення розрахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням відомостей з документів, що відображають сплату боржником (позивачем ОСОБА_3 ) аліментів стягувачу ОСОБА_2 (відповідачу). У цій заяві позивач просив Орган ДВС здійснити розрахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням відомостей, отриманих з банківських та інших наданих ним документів, що відображають і підтверджують сплату останнім на користь ОСОБА_2 аліментів у сумі 167646,21 грн. на утримання їх малолітньої дитини ОСОБА_4 , і які не охоплюються тими сумами, що стягуються з його заробітної плати на користь ОСОБА_2 після пред`явлення нею виконавчого листа на виконання. Листом від 02 березня 2020 року у відповідь на зазначену вище заяву державним виконавцем Соборного відділу ДВС у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було повідомлено, що 18 лютого 2020 року стягувачем ОСОБА_2 подано заяву, в якій остання просить держаного виконавця не враховувати із заборгованості по аліментам ОСОБА_3 суму, що не містить відповідної позначки - аліменти. Тому на підставі викладеного та відповідно до положень ст. 195 Сімейного кодексу України у разі виникнення спору - справа щодо перерахунку заборгованості зі сплати аліментів здійснюється судом.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи банківської виписки по картці НОМЕР_2 в АТ «АКЦЕНТ - БАНК», належній ОСОБА_3 , 22 вересня 2019 року та 26 вересня 2016 року було здійснено оплати на суму 4130,85 грн. (придбання подарунків/іграшок) та на суму 1658,00 грн. (покупка одежі) відповідно, що загалом складає 5788,85 грн.

Відповідно до виписки про рух кошів на рахунку по заробітній картці НОМЕР_1 ОСОБА_3 , копія якої міститься в матеріалах справи, за період з 19 червня 2019 року по 24 грудня 2019 року із картки були здійснені операції на загальну суму 156842,03 грн. шляхом зняття готівкових грошових коштів та проведення розрахунків (оплати за товари та послуги).

Так, зі змісту наданої виписки по зарплатній картці НОМЕР_1 про рух коштів не вбачається можливим точно встановити ким саме було здійснено оплати (операції) по зарплатній картці та зняття грошових коштів з цієї картки у період з 19 червня 2019 року по 24 грудня 2019 року. Також виписка не містить посилання про те, що грошові кошти, якими здійснювалися оплати по зарплатній картці та які знімалися з даної картки, - були безпосередньо «сплатою за аліменти».

Необхідно зазначити, що позивач, посилаючись на постійне перебування протягом усього часу з 19 червня 2019 року по 24 грудня 2019 року своєї заробітної банківської картки саме у ОСОБА_2 та здійснення зняття грошових коштів з даної банківської картки і проведення розрахунків цією карткою самостійно й виключно відповідачем на цілі утримання дитини лише у робочі дні в робочий час переважно в лівобережній частині м. Дніпра, у м. Підгородне, смт. Слобожанське (Ювілейне), в той час як позивач перебував на своєму робочому місці на правому березі м. Дніпра по вул. Набережній Перемоги, 30, не надав достатніх, належних та достовірних доказів на підтвердження того, що ці обставини відповідають дійсності. А твердження позивача щодо фізичної неможливості здійснювати зняття грошових коштів з даної банківської картки та розраховуватися нею за вказаних вище обставин, мають суб`єктивний характер та не свідчать про дійсну відсутність у ОСОБА_3 можливості користування своєю зарплатною карткою протягом усього періоду часу з 19 червня 2019 року по 24 грудня 2019 року. При цьому відповідачем у судовому засіданні було заявлено, що іноді банківською карткою позивача вона користувалася у своїх власних потребах.

Судом також встановлено, що у вказаний період часу з 19 червня 2019 року по 24 грудня 2019 року здійснювалася оплата комунальних платежів за будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 5015,33 грн., що підтверджується дублікатами квитанцій АТ КБ «ПриватБанк», копії яких наявні в матеріалах справи, а саме: 1) вартість спожитої електроенергії (квитанції № 1644-6015-2967-7530 від 03 липня 2019 року на суму 600,00 грн., № 1691-6642-9375-9010 від 19 серпня 2019 року на суму 100,00 грн., № 1708-6073-

0641-0765 від 05 вересня 2019 на суму 524,39 грн., № 1735-7637-4545-6011 від 02 жовтня 2019 року на суму 410,97 грн., № 1789-7309-8485-0321 від 25 листопада 2019 року на суму 600 грн.) на загальну суму 2235,36 грн.; 2) вартість спожитого газу (квитанції № 1647-4730-0902-1636 від 26 липня 2019 року на суму 100,00 грн., № 1708-6077-5314-7867 від 05 вересня 2019 року на суму 60,00 грн., № 1735-7640-6691-8364 від 02 жовтня 2019 року на суму 400,00 грн., № 1751-0145-4560-8918 від 19 жовтня 2019 року на суму 400,00 грн., № 1758-3730-9887-5684 від 25 жовтня 2019 року на суму 1000 грн., № 1758-3852-0116-1005 від 25 жовтня 2019 року на суму 819,97 грн.) на загальну суму 2779,97 грн.

Зазначені квитанції про переказ грошових кошів на оплату комунальних платежів за будинок, у якому проживають відповідач та їх спільна з позивачем малолітня дитина, у період з 19 червня 2019 року по 24 грудня 2019 року не можуть бути прийняті судом як підтвердження сплати позивачем на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини, у зв`язку з тим, що вони не містять інформації про здійснення платежів у рахунок аліментів або заборгованості по аліментам та за відсутності відповідного призначення платежу «зобов`язання за аліментами». Окрім того, комунальні платежі проведені ОСОБА_3 добровільно та здійснені за іншим цільовим призначенням, ніж утримання малолітньої дитини та забезпечення їй належного життєвого рівня.

Слід відзначити, що чинним законодавством України не передбачено зарахування добровільних платежів в рахунок сплати аліментів на утримання дитини, оскільки правова природа аліментів має чітку процедуру її сплати, з обов`язковими зазначенням реквізитів та призначенням платежу - «аліментні зобов`язання.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених Цих кодексом. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У свою чергу, згідно з положеннями ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Стаття 77 ЦПК України визнає ті докази належними, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу (СК) України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

У відповідності до статей 187, 189 СК України аліментами є грошові кошти на утримання дитини, які можуть сплачуватися добровільно, або стягуватися примусово, а саме: відраховуються за добровільно поданою одним з батьків заявою з його заробітної плати, пенсії, стипендії; сплачуються добровільно одним з батьків на підставі укладеного між батьками договору про сплату аліментів; стягуються з одного з батьків на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі невиконання ним свого обов`язку за договором про сплату аліментів; стягуються з одного з батьків за рішенням суду.

Згідно зі ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Частиною третьою статті 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Отже, законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Сплата одним з батьків аліментів на утримання дитини є одним зі способів виконання обов`язку з утримання дитини.

Статтею 181 СК України передбачено, що способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Судом з`ясовано, що домовленості між батьками щодо сплати аліментів на утримання їх спільної малолітньої дитини в добровільному порядку та у натуральній формі відсутні.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, а також ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантує дітям право на гідний (належний) рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку, зокрема, належне харчування, житло, одяг. Пряма відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини та створення належних умов у рівній мірі лежить на батьках, оскільки згідно з нормами сімейного законодавства батько і мати мають рівні пава та обов`язки по відношенню до дітей.

Таким чином, у відповідності до норм чинного законодавства України позивач має піклуватися та допомагати дитині до досягнення нею повноліття, а тому придбання необхідних для дитини продуктів харчування, іграшок та одягу є обов`язком батьків дитини, зокрема і батька дитини.

Тому суд ставиться критично до посилань позивача на отримання відповідачем грошових коштів у натуральній формі в якості аліментів на утримання малолітньої дитини, з огляду на відсутність будь-яких домовленостей з приводу цього питання між батьками, а тому проведені платежі не можуть прийняті за аліменти або здійснені в рахунок погашення заборгованості за аліментами.

Суд також враховує пов`язаність призначення платежу із аліментами у зв`язку із тим, що з наданих позивачем доказів, вбачається, що за період з 19 червня 2019 року по 24 грудня 2019 року проведені ним платежі згідно з випискою про рух коштів по картці та квитанціями про сплату комунальних платежів не містять інформації про здійснення цих платежів в рахунок аліментів або заборгованості, та не містить посилань на такі призначення платежів, як - «сплата за аліментами» або «сплата заборгованості за аліментами».

Судом також було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 разом із пред`явленням позову про стягнення аліментів 19 червня 2019 року звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. У справі про розірвання шлюбу сторонам надавався строк для примирення, проте рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Станом на 24 грудня 2019 року рішення не набрало чинності. Судом також було встановлено, що картка видана на ім`я позивача знаходилась у відповідачки із добровільної згоди позивача ОСОБА_3 , а кошти якими користувалась відповідач, були витрачені на потреби сім`ї та не можуть бути враховані в якості сплати аліментів.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, з урахуванням вимог чинного законодавства, на основі повно та всебічно досліджених доказів, зважаючи на пояснення сторін у судовому засіданні, суд приходить до переконання, що грошові кошти в загальній сумі 167646,21 грн., витрачені з картки позивача ОСОБА_3 , не можуть зараховуватись як аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 60169244, а за таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачеві слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

З урахуванням того, що позивачеві у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір та інші судові витрати у справі слід віднести за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись 15, 16 ЦК України, ст. 179, 181, ч. 3 ст. 195 СК України, ч. 1 ст. 133, ч. ч. 1, 2 ст. 141, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визначення розміру заборгованості за аліментами, - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача за позовом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко