Справа № 296/2439/21
УХВАЛА

Іменем України

"22" березня 2021 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Адамович О.Й., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, державного виконавця Романівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Федорук Олександр Вадимович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, державного виконавця Романівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Федорук Олександр Вадимович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено наступне.

Змістом позовних вимог є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем від 15.12.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №114108, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 року винесеній за результатами розгляду справи № 519/77/18.

Відповідно до положень частини 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позивачем позов пред`явлено до ТОВ «Веллфін», яке являється стягувачем у виконавчому провадженні з виконання спірного виконавчого напису та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 12 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника, яким може бути його місце проживання, місцем роботи, місцем отримання пенсії та/або місцем знаходження його майна.

При цьому з матеріалів позовної заяви убачається, що позивач обрала альтернативну підсудність, відповідно до положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України за місцем виконання виконавчого напису, яким вказує своє місце роботи ТОВ «Телеконтакт Житомир».

Разом з тим, до матеріалів позовної заяви позивачем не додано жодного доказу в підтвердження свого місця роботи (довідки, копії трудової книжки тощо), та не наданого жодного доказу, що виконавчі дії в межах виконавчого провадження №64320811 з примусового виконання виконавчого напису №114108 проводяться за місцем роботи боржника ( ОСОБА_1 ) (постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, постанова державного виконавця накладення арешту на майно, що належить боржнику, довідки з місця роботи тощо).

Хоча позивачем до заяви про забезпечення позову і було додано копію постанови старшого державного виконавця Романівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Федорука О.В. №64320811 від 05.02.2021 року, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , в якій вказано, що остання отримує дохід у ТОВ «Телеконтакт Житомир», однак в постові не зазначено, що це є місцем роботи позивача, та вказано місце знаходження товариства: Житомирська область, м. Житомир.

Тобто, у вищенаведеній постанові вказується лише назва юридичної особи, а саме ТОВ «Телеконтакт Житомир», без зазначення адреси його розташування на території Корольовського району.

Крім того, саме лише зазначення в постанові державного виконавця про місце отримання доходу боржника, за відсутності відомостей щодо способу встановлення таких відомостей та за відсутності інших доказів щодо місця роботи позивача, не можна вважати, що такий доказ є достатнім.

У позовній заяві позивач зазначає адресу свого зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Романівського районного суду Житомирської області.

Вказана адреса місця проживання боржника також зазначена в постановах про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2021 року та про звернення стягнення на заробітну плату від 05.02.2021 року, а також у самому виконавчому написі.

Крім того, виконавче провадження було відкрите (здійснюється) Романівським районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), який розташований також в смт. Романів, Житомирської області.

Таким чином, оскільки позивачем не надано доказів стосовно того, що на території Корольовського району м. Житомира проводяться будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 64320811 з примусового виконання виконавчого напису №114108, тому відсутні підстави для висновку про підсудність позовної заяви Корольовському районному суду м.Житомира.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Вирішуючи питання про передачу справи за підсудністю суд враховує, що при поданні позовної заяви позивач обрала альтернативну підсудність справи за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса, відповідно положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України, та приходить до висновку, що справу слід передати на розгляд до Романівського районного суду м. Житомирської області за місцем проживання відповідача та здійснення виконавчого провадження, що також є місцем виконання рішення (виконавчого напису) .

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

З урахуванням викладеного, так як позовна заява ОСОБА_1 не підсудна Корольовському районному суду м. Житомира, справа підлягає передачі за належною підсудністю до Романівського районного суду Житомирської області.

Керуючись ст. ст. 27,31,32,258,259,260,261 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, державного виконавця Романівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Федорук Олександр Вадимович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передати на розгляд до Романівського районного суду Житомирської області.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. Й. Адамович