Провадження № 22-ц/802/260/21 Категорія: 3 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради, Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом приведення реконструкції літньої кухні у відповідність з проектом, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Покликалась на те, що вона проживає у будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 до складу якого входять літня кухня та житловий будинок в якому вона має 17/100 частки на праві власності, і яке знаходиться на земельній ділянці площею 0,0222 га. Поряд з належною їй земельною ділянкою розміщене будинковолодіння ОСОБА_3 , на якому, на відстані не більше одного метра від належної їй літньої кухні розташована літня кухня та хлів відповідача. Крім того вказала, що відповідач розробив проект реконструкції літньої кухні та хліва під літню кухню. Однак роботи по реконструкції літньої кухні та хліва відповідач ОСОБА_3 проводить з порушенням архітектурно-будівельних норм, за що його неодноразово було притягнуто до відповідальності компетентними органами архітектурно-будівельного контролю.

Також позивач зазначала, що після проведення відповідачем будівельних робіт погіршилось потрапляння сонячного світла в середину її літньої кухні та проявилися тріщини і відставання облицювальної плитки на її стінах.

Враховуючи наведене та уточнивши позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 просила суд зобов`язати відповідача ОСОБА_3 знести мансардне приміщення літньої кухні та хліва, що розташовані в АДРЕСА_2 , та стягнути з нього вартість робіт по укріпленню фундаменту належної їй літньої кухні.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 січня 2021 року понесені сторонами судові витрати по справі залишено за сторонами.

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , у частині відмови у стягненні на свою користь судових витрат, просив оскаржуване рішення скасувати як незаконне, прийняте з порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким стягнути з позивача на його користь понесені ним судові витрати 8000 грн за надану йому правничу допомогу та 384 грн 20 коп. за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

В іншій частині рішення суду ніким не оскаржується і апеляційним судом не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення суду в оскаржуваній відповідачем частині законним та прийнятим судом з додержанням норм процесуального права, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції, зіславшись на наявні в матеріалах справи докази, надані відповідачем на підтвердження понесених ним судових витрат, урахувавши обставини справи, вважав, що понесені сторонами судові витрати слід залишити за сторонами спору.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України»).

Встановлено, що під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем ОСОБА_3 було заявлено клопотання про стягнення судових витрат, а саме понесених ним витрат за надану йому правничу допомогу та сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волиниської області від 06 березня 2019 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що правничу допомогу відповідачу ОСОБА_3 надавав адвокат Можайко І. О. за договором про надання правничої допомоги адвоката у процесі цивільного судочинства від 02 листопада 2018 року та ордером Серії ВЛ № 000034078, серії ВЛ № 000065506 виданими на підставі цього договору (т. 1 а.с. 43-44, 57, т. 2 а.с. 33).

Відповідно до актів прийому-передачі наданої правничої допомоги від 02 липня 2020 року адвокатом Можайко І. О., на виконання умов вказаного вище договору, виконано ряд послуг, вартість яких складає всього 8000 грн. (т. 2 а.с. 143-144, 210)

За узгодженням сторін договору про надання правничої допомоги ОСОБА_3 сплатив адвокату Можайко І. О. 8000 грн, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера від 02 листопада 2018 року № 78, від 02 липня 2020 року № 97, від 07 грудня 2020 року № 103 (т. 1 а.с. 59, т. 2 а.с.142, 211).

Зазначені обставини свідчать про те, що вказані судові витрати при вирішенні питання про їх розподіл, в силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Таким чином, рішення суду першої інстанції від 07 грудня 2020 року та додаткове рішення цього ж суду від 04 січня 2021 року в оскаржуваній частині якими було відмовлено відповідачу ОСОБА_3 у відшкодуванні понесених ним судових витрат підлягають скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про стягнення з позивача ОСОБА_1 понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Разом з тим, апеляційна скарга відповідача в частині стягнення судових витрат в сумі 384 грн 20 коп. за подання апеляційної скарги на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2019 року не підлягає до задоволення, оскільки вказана ухвала переглядалась в іншому апеляційному провадженні, і зазначене питання мало бути вирішено під час його розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2020 року та додаткового рішення цього ж суду від 04 січня 2021 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 8000 (вісім тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді