Справа № 159/6318/20
Провадження № 2/159/269/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Денисюк Т.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»

до відповідача: ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

У грудні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі ТОВ «ФК «Прайм Альянс») звернулось до суду із даним позовом, обґрунтовуючи вимоги тимщо 09 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 34 848,69 гривень під 0,01% річних на строк до 09 квітня 2019 року, з обов`язком щомісячного повернення кредиту згідно погодженого графіку.

На підставі кількох договорів факторингу право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Прайм Альянс», яке 18 лютого 2019 року повідомило відповідача про зміну кредитора та 04 березня 2019 року скерувало вимогу про погашення всієї суми заборгованості протягом 30 днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше 18.03.2019 року.

У зв`язку із невиконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 18.11.2020 року утворилась заявлена до стягнення заборгованість в розмірі 34 344,85 гривень, яка складається з 27 183,77 гривень заборгованості по тілу кредиту та 7161,08 гривень 3% річних нарахованих, інфляційних втрат, розрахованих на підставі ст.625 ЦК України за період з 18.11.2017 року по 18.11.2020 року.

Стислий виклад заперечень відповідача.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечила з мотивів недоведеності розміру заборгованості та існування у позивача права вимоги за договором факторингу.

Крім того, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, яка мотивована тим, що заявлена до стягнення сума заборгованості згідно позовної заяви виникла у червні 2016 року, з позовом кредитор звернувся лише у грудні 2020 року без врахування спливу строків позовної давності щодо кожного окремого щомісячного платежу згідно Графіку повернення кредиту.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач ОСОБА_1 просила суд врахувати вимогу попереднього фактора ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 13.06.2016 року про дострокове погашення кредитної заборгованості, якою фактично змінено строк кредитування та відмовити у позові у зв`язку із пропуском позивачем загальних строків позовної давності.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 08 грудня 2020 року.

Провадження у справі відкрито 22 січня 2021 року після надходження даних про зареєстроване місце проживання відповідача. Визначено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Матеріали позову вручені відповідачу 19 лютого 2021 року.

Відзив на позов надійшов до суду 04 березня 2021 року.

Відповідь на відзив подана позивачем 18 березня 2021 року.

Заперечення відповідача надійшли до суду 23 березня 2021 року.

Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

09 квітня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, за умовами якого відповідачу надано кредит на споживчі потреби в розмірі 34 848,69 гривень строком на 60 місяців до 09 квітня 2019 року зі сплатою 0,01 % річних та обов`язком щомісячного повернення згідно Графіку, який є невід`ємною частиною договору.

Згідно заяви на видачу готівки відповідач 19 квітня 2014 року отримала у відділенні АТ «ОТП Банк» в м.Ковелі кошти в розмірі 34 848,69 гривень.

Останній платіж на повернення кредиту відповідач здійснила 12 травня 2015 року.

Станом на 13 червня 2016 року загальна сума заборгованості по тілу кредиту становила 27 183,77 гривень, з яких 18 659,33 гривень строкова заборгованість та 7 524,44 гривень прострочена, а також 10 537,80 гривень заборгованість по процентах, з яких 125,28 гривень строкових та 10 412,52 гривень прострочених.

13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №13/06/16, на підставі якого фінансова компанія набула право вимоги виконання відповідачем зобов`язань за даним кредитним договором на суму 37 721,57 гривень.

Того ж дня на адресу відповідача ОСОБА_1 товариством «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» скеровано вимогу в порядку ч.2 ст.530 ЦК України про погашення кредитної заборгованості в розмірі 37 721,57 гривень в строк до 29 липня 2016 року.

29 січня 2019 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі договору факторингу №29/01/19-2 відступило ТОВ «ФК «Прайм Альянс» право вимоги по кредиту в розмірі 37 721,57 гривень, з яких 27 183,77 гривень тіло кредиту та 10 537,80 гривень проценти.

Листами від 18.02.2019 року ТОВ «ФК «Прайм Альянс» повідомило відповідача про зміну кредитора та пред`явило вимогу про сплату заборгованості в розмірі 37 721,57 гривень в строк до 18.03.2019 року.

За розрахунком позивача станом на 18.11.2020 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 34 344,85 гривень, яка складається з 27 183,77 гривень заборгованості за тілом кредиту та 7161,08 гривень обрахованих на підставі ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат за період з 18.11.2017 року по 18.11.2020 року.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до статей 526, 599 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та припиняються проведеним виконанням.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно матеріалів справи відповідач взяла на себе зобов`язання за кредитним договором від 09 квітня 2014 року, отримала кредит, здійснювала платежі на його повернення, у визначений договором строк кредит не повернула, порушила графік внесення щомісячної плати та допустила виникнення заборгованості.

Позивач скориставшись наданим йому ст.13 ЦПК України правом заявив вимогу про стягнення лише заборгованості за тілом кредиту та довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів в розмірі 27 183,77 гривень.

Відповідач всупереч вимог ст.81 ЦПК України не надала суду доказів протилежного.

Крім того, відповідач визнала ту обставину, що останній платіж здійснила 12 травня 2015 року на суму 1390 гривень, що відповідало розміру щомісячного платежу, а за матеріалами справи борг по тілу кредиту в розмірі 27 183,77 гривень визначений станом на червень 2016 року і є незмінним на час розгляду справи.

За правилами частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проведені позивачем нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 18.11.2017 року по 18.11.2020 року в розмірі 7161,08 гривень відповідають вимогам законодавства.

Що стосується права позивача, як фактора, заявляти вимоги до відповідача, то вони ґрунтуються на нормах права.

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу як кредитної операції міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до якого факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

За договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає (ст.1077 ЦК України).

На підтвердження матеріального правонаступництва у кредитних зобов`язаннях позивачем надано суду належним чином посвідчені копії договорів факторингу №13/06/16 укладеного 13.06.2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», № 29/01/19-2 від 29 січня 2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», витяги з реєстру боржників та витягу з акту приймання-передачі документації за кредитними зобов`язаннями.

Зазначені документи відповідачем не спростовані.

За приписами частин третьої, четвертої статті 12 цього Кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Проте, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 грудня 2019 року у справі № 234/13519/16-ц (провадження № 61-14512св18) вказано, що «відповідно до частин другої-четвертої статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності. Позовна давність застосовується до обґрунтованого позову».

Відповідно до статей 256258 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором і наявною заборгованістю ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 13 червня 2016 року направило відповідачці вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором в строк до 29 липня 2016 року.

Такими діями особа, яка набула прав кредитора на власний розсуд змінила умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Отже з 30 липня 2016 року у кредитора виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення суми заборгованості.

За приписами ст.264, ст.514 ЦК України наступна зміна кредитора не перериває строк позовної давності, а вчинені попереднім кредитором дії є обов`язковими для позивача.

Враховуючи те, що позивачем позов скеровано до суду поштою 02 грудня 2020 року загальний строк позовної давності пропущено. Поважних причин такого пропуску не наведено, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту необхідно відмовити у зв`язку із попуском строку позовної давності.

Також в силу ст.266 ЦК України не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості, які передбачені статтею 625 ЦК України, як похідні вимоги. Висновки суду в цій частині відповідають позиції висловленій у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.04.2019 № 756/9094/15 (провадження № 61-47455св18) та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позові залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 12,76-81,141, 274-278 ЦПК України, статтями 526, 633, 634, 1048, 1049, 1056-1 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 09.04.2014 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», , НОМЕР_1 в АТ «Альфа Банк», МФО 300346, адреса: м.Київ вул.Січових Стрільців, 77.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 27.01.1997 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 26 березня 2021 року.

ГоловуючийТ. В. Денисюк