Провадження № 6/761/106/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Колзаковій К.А.

розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про видачу дублікатів виконавчих листів по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2010р. по справі №2-3869/10, позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за кредитним договором №25-188/06-А від 11 вересня 2006р. та за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №25-188/06-А-Л.

У вересні 2020р. заявник ТОВ «АНСУ», як правонаступник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Свої вимоги сторона заявника обгрунтовувала тим, що строк пред`явлення до виконання виконавчих документів ухвалою суду від 10 квітня 2020р. по вказаній справі був поновлений. Проте, виконавчі листи 13 листопада 2014р. були повернуті державним виконавцем Прилуцького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області стягувачу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», однак доказів направлення надано не було. Також не були передані оригінали вказаних виконавчих листів заявнику первісним стягувачем, у зв`язку з чим, останній був фактично втрачений.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, представник заявника клопотав про розгляд справи без його участі, решта учасників поважності причин неявки не повідомили.

Суд, дослідивши і перевіривши матеріали справи, вважає, що подана заява про видачу дублікатів виконавчих документів підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2010р. по справі №2-3869/10, позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за кредитним договором №25-188/06-А від 11 вересня 2006р. та за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №25-188/06-А-Л.

Як вбачається з матеріалів справи, первісним стягувачем було отримано відповідь з Прилуцького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 07 травня 2019р., згідно якої, 13 листопада 2014р. державним виконавцем вказаного виконавчого відділу було винесено постанову про повернення виконавчих документів №2-2869 від 22 вересня 2010р. Станом на 07 травня 2019р. у відділі вищевказані виконавчі листи на виконанні не перебувають, та повторно не пред`являлися.

Проте, доказів направлення вказаних виконавчих листів виконавчим відділом надано не було, та не було передано його оригіналу заявнику первісним стягувачем.

Таким чином, заявник зазначає, що оригінали виконавчих документів було втрачено.

Положеннями п. 9) ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10 березня 1997р. (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і також зазначено, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013.

З огляду на вищезазначене, з метою захисту законних прав стягувача та виконання судового рішення, яке набрало законної сили, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 18, 258-261, 268, 353-355 ЦПК України; ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»; ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про видачу дублікатів виконавчих листів по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Видати дублікати виконавчих листів, виданих Шевченківським районним судом м. Києва по справі №2-3869/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 09 лютого 2021р.

Суддя: