Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/123/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2021 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі :

головуючої судді Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок в цілому як об`єкта спільної сумісної власності подружжя який розташований по АДРЕСА_1 , а також визнання великої рогатої худоби її особистою приватною власністю.

В обґрунтування поданого позову вказує, що з 07 вересня 1985 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . За час спільного проживання ними було придбано житловий будинок, який розташовано по АДРЕСА_1 , право власності на який було зареєстровано за відповідачем. Вказує, що оскільки відповідно до ст. 60 СК України, вказане майно набуто в період шлюбу, то воно перебуває у правовому режимі спільного сумісного майна подружжя, та відповідно до ст. 70 ч.1 СК України їх частки є рівними. У свою чергу нею сплачено відповідачу вартість його частки у спільному майні подружжя, тому враховуючи правовий режим спірного будинку вказаний вище будинок з урахуванням належної їй у праві спільної сумісної власності подружжя Ѕ частки будинку перейшов до неї у приватну власність в цілому. Також позивач вказує, що нею за особисті кошти було придбано три голови великої рогатої худоби під ідентифікаційними номерами: UA, UA5, UA через, що вказана худоба є її особистою власністю, а тому просить суд визнати право власності на спірний будинок на зазначені три голови великої рогатої худоби.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила позов задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У зв`язку з викладеним, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 1985 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 26 листопада 1993 року укладеного між радгоспом ім.. Ілліча в особі Шилко Г.В. та ОСОБА_2 , останній придбав житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

З реєстраційного посвідчення від 30.11.1993 року виданого КП «Каховське БТІ» вбачається, що на підставі вказаного договору купівлі-продажу, 30 листопада 1993 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на вказаний вище житловий будинок.

З паспорту великої рогатої худоби LC172463, LD319458, НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 є власником трьох голів великої рогатої худоби під ідентифікаційними номерами: UA, UA5, UA.

Згідно до долученої до матеріалів справи письмової заяви, засвідченої приватним нотаріусом Каланчацького районного нотаріального округу Херсонської області 21.01.2021 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 80 тис. грн. в рахунок відшкодування вартості своєї частки у спільному сумісному майні подружжя, яке придбане ними за час перебування у шлюбі, а саме за житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Цією ж заявою ОСОБА_2 підтвердив, що велика рогата худоба під ідентифікаційними номерами: НОМЕР_2 , UA5, UA є особистою власністю ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в його обґрунтування вказував, що спірний будинок було придбано сторонами у період шлюбу за спільною згодою подружжя та для забезпечення потреб сім`ї у окремому житлі. У зв`язку з відсутністю доказів того, що на придбання квартири були витрачені кошти, які належали особисто відповідачу, вважає, що будинок є спільною сумісною власністю сторін по справі і їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 24, ст. 25, ч. 1 ст. 28 КпШС України, (чинного на час придбання спірного будинку) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Також аналогічне правове положення закріплене в ст. ст. 60, 70 СК України, ст. 368 ЦК України.

Статтею 50 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

При розгляді справ про поділ майна подружжя слід мати на увазі, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: а) час набуття такого майна; б) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); в) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст. 70 СК України, відповідно до якої у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені ст. 71 СК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 372 ч.2 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Матеріалами справи підтверджується, на підставі цивільно-правової угоди від 26.11.1993 року, ОСОБА_2 , перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_1 придбав житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного договору купівлі-продажу КП «Каховське БТІ» 30 листопада 1993 року було зареєстровано право власності на вказаний вище житловий будинок та видано реєстраційне посвідчення.

При цьому, як вбачається з наданих позивачем пояснень, після придбання будинку у 1993 році, й по даний час сторони разом проживають в даному будинку.

Крім того з наданих позивачем паспортів великої рогатої худоби LC172463, LD319458, НОМЕР_1 вбачається, що саме ОСОБА_1 є власником трьох голів великої рогатої худоби під ідентифікаційними номерами: UA, UA5, UA, а відповідач у свою чергу в поданій до суду заяві визнав право особистої власності позивача на вказану худобу, через що в даному випадку суд вважає доведеним обставину, щодо спростування ОСОБА_1 презумпції спільної сумісної власності подружжя в даній частині позову.

У свою чергу суд також вважає доведеним та підтвердженим обставину, щодо перебування спірного будинку в правовому режимі спільного майна подружжя так як з досліджених матеріалів справи вбачається, що дійсно житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 було придбано сторонами під час шлюбу за спільні кошти, тому зважаючи на встановлену ст. 60 СК України презумпцію виникнення права спільної сумісної власності суд вважає, що спірне домоволодіння є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу між ними в рівних частках. При цьому поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Крім того, згідно правової позиції у справі № 6-2405цс16 (№ 212/3089/15-ц) , висловленій Верховним Судом України в постанові від 05.07.2017 року, відповідно до ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ч. 4 ст. 71 СК України) .

Положення ст. 365 ЦК України регулюють випадки припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою позивача - співвласника майна, який домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів у справі, та визначають умови такого виділу. Виплата компенсації у цьому випадку допускається за наявності умов, визначених п. п. 1 - 4 ч. 1 зазначеної статті, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Отже, із системного аналізу зазначених норм матеріального права можна дійти висновку, що положення ст. 365 ЦК України у поєднанні з ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України застосовуються до правовідносин щодо вимоги одного зі співвласників, у тому числі одного з подружжя, про припинення частки іншого співвласника у спільному майні шляхом виплати йому компенсації вартості такої частки .

Як встановлено судом, та підтверджується долученою до матеріалів справи письмовою заявою ОСОБА_2 , яка засвідчена приватним нотаріусом Каланчацького районного нотаріального округу Херсонської області 21.01.2021 року, останній отримав від ОСОБА_1 80 тис. грн. в рахунок відшкодування вартості своєї частки у спільному сумісному майні подружжя, яке придбане ними за час перебування у шлюбі, а саме за житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Враховуючи вказані обставини, суд вважає що сторонами дотримано порядок встановлений положенням ст. 365 ЦК України у поєднанні з ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо припинення частки іншого співвласника у спільному майні шляхом виплати йому компенсації вартості такої частки, з огляду на що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ід. номер НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами, який розташовано по АДРЕСА_1 , а також визнати три голови великої рогатої худоби під ідентифікаційними номерами: UA, UA5, UA особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Пилипенко