Справа № 362/1051/20
Провадження № 2/362/446/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

25 березня 2021 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Берковській Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідно до письмового договору відповідачка отримала від нього позику в сумі 36 622 долари США на строк до 19 березня 2018 року.

Оскільки вказану суму позики за договором відповідачка не повернула, позивач просить стягнути з останньої суму боргу в розмірі еквівалентному 36 622 долари США разом із нарахованими за період з 20.03.2018 року по 17.02.2020 року відсотками на рівні облікової ставки НБ України в сумі 290 002 гривні 29 копійок, 3 % річних в сумі 51 500 гривень 54 копійки та встановленої договором неустойки в сумі 856 695 гривень 00 копійок, а всього борг в загальному розмірі 2 092 445 гривень 86 копійок.

Позивач в судове засідання не прибув; представник позивача надала заяву у якій підтримала позов, просила задовольнити його вимоги з викладених у заяві підстав та не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Враховуючи, що судову повістку про виклик відповідачки, яку було надіслано судом за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання, відповідачці не вручено та повернуто до суду із відміткою листоноші «не проживає», керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик вручено відповідачці належним чином.

Враховуючи, що відповідачка, яка була належним чином повідомлена про місце, день і час розгляду справи в порядку вручення судових повісток, передбаченому статтею 130 ЦПК України, не прибула в судове засідання і не повідомила суд про причини свого неприбуття, суд вважає причини неприбуття відповідачки в судове засідання неповажними.

Оскільки, відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин, не подала відзив та представник позивача не заперечила проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

19 лютого 2018 року між сторонами укладено договір позики грошей відповідно до якого відповідачка отримала у позивача грошові кошти в сумі 36 622 долари США та зобов`язалася повернути позику в строк до 19 березня 2018 року (а.с. 11).

Факт отримання відповідачкою від позивача зазначеної суми грошових коштів підтверджується підписом позивальника у вказаній борговій розписці.

Із змісту позовної заяви під час розгляду справи в судовому засіданні судом встановлено, що у зазначений в договорі позики строк, відповідачка не повернула позивачу суму позики за укладеним між ними договором.

Згідно із частиною першою статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Норма частини першої статті 1050 ЦК України встановлює, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Положення частини 2 статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума позики складає 36 622 доллари США.

Зокрема, у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Натомість, позивач розрахував суму боргу в національній валюті станом на дату підписання позовної заяви та просить стягнути із відповідачки грошові кошти за укладеним із нею договором позики із розрахунку саме на 17 лютого 2020 року (дата підписання позовної заяви).

Як наслідок, відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, а тому, перевіряючи обґрунтованість заявлених позивачем до стягнення сум, суд також здійснює розрахунки по дату підписання позовної заяви - 17 лютого 2020 року.

Так, офіційний курс НБ України відповідної валюти, станом на 17.02.2020 року (дата підписання позовної заяви і дата закінчення строку обрахунку заявлених позивачем вимог) становить 24,447 гривень за 1 долар США (за даними офіційного сайту НБ України).

Отже, з урахуванням офіційного курсу гривні до долару США станом на дату 17.02.2020 року, сума позики становить 36 622 долари США х 24,447 гривень = 895 298 гривень 03 копійки.

Відповідно до укладеного між сторонами договору позиваки відповідачка була зобов`язана повернути позику у строк до 19 березня 2018 року.

Отже, розрахунки штрафних санкцій у вигляді облікової ставки НБ України, 3 % річних та неустойки слід обраховувати з 19 березня 2018 року по 17 лютого 2020 року, що складає 699 днів.

У зв`язку із невірним виконанням позивачем розрахунку боргових зобов`язань відповідачки через невірне визначення кількості днів строку прострочення в 700 днів, а не 699 днів фактично, як наслідок визначення позивачем штрафних санкцій у вигляді облікової ставки НБ України, 3 % річних і неустойки також є невірними та здійснені помилково, а тому судом самостійно обраховано їх розмір за вказаний період прострочення зобов`язання.

Розрахунок суми 3 % річних за вказаний період прострочення зобов`язання, що становить 699 днів від суми позики 36 622 долари США - 895 298 гривень 03 копійки, складає 51 437 гривень 00 копійок.

Укладеним між сторонами договором позики грошей також встановлено обов`язок позичальника сплатити штрафні санкції у вигляді неустойки в розмірі 50 доларів США за кожен день прострочення.

Розрахунок суми неустойки за вказаний період прострочення зобов`язання, що становить 699 днів від суми позики 36 622 долари США - 895 298 гривень 03 копійки, складає 854 422 гривні 65 копійок.

Відсоткову ставку в укладеному між сторонами договорі позики не визначено.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

При цьому, вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування позикою та 3 % річних за прострочення зобов`язання, суд обов`язково враховує правову позицію, що викладено у постанові Верховного Суду України по справі № 6-1412цс16 від 07 вересня 2016 року, відповідно до якої: у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України; окрім того, підлягають застосуванню положення статті 625 ЦК України із поєднанням зі статтею 1048 ЦК України у разі прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.

Рішеннями Правління Національного банку України за вказаний період, що досліджено судом «Про розмір облікової ставки», облікову ставку Національного банку України за вказані періоди прострочення відповідачкою позики було встановлено на відповідному рівні за конкретний період.

Сума штрафних санкцій у вигляді облікової ставки НБ України за відповідні періоди нарахуванні відповідно до кількості днів прострочення і облікової ставки НБ України складає: 20.03.2018 року - 11.04.2018 року 17 % 23 днів + 12.04.2018 року - 12.07.2018 року 17 % 92 днів + 13.07.2018 року - 06.09.2018 року 17.5 % 56 днів + 07.09.2018 року - 24.10.2018 року 18 % 48 днів + 25.10.2018 року - 12.12.2018 року 18 % 49 днів + 13.12.2018 року - 31.01.2019 року 18 % 50 днів + 01.02.2019 року - 14.03.2019 року 18 % 42 днів + 15.03.2019 року - 25.04.2019 року 18 % 42 днів + 26.04.2019 року - 06.06.2019 року 17.5 % 42 днів + 07.06.2019 року - 18.07.2019 року 17.5 % 42 днів + 19.07.2019 року - 05.09.2019 року 17 % 49 днів + 06.09.2019 року - 24.10.2019 року 16.5 % 49 днів + 25.10.2019 року - 12.12.2019 року 15.5 % 49 днів + 13.12.2019 року - 30.01.2020 року 13.5 % 49 днів + 31.01.2020 року - 17.02.2020 року 11 % 17 днів, а всього = 289 745 гривень 43 копійки.

Таким чином, загальна сума боргу відповідачки перед позивачем за позикою разом з штрафними санкціями у вигляді облікової ставки НБ України, 3 % річних та неустойкою за період з 19 березня 2018 року по 17 лютого 2020 року складає: 895 298 гривень 03 копійки + 51 437 гривень 00 копійок + 854 422 гривні 65 копійок + 289 745 гривень 43 копійки = 2 090 903 гривні 11 копійок.

Оскільки, відповідачка не виконала свої зобов`язання за укладеним із позивачем договором позики від 19 лютого 2018 року та не повернула останньому сум позики у визначеному розмірі, суд приходить до висновку, що порушені майнові права позивача слід захистити шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача встановленої суми заборгованості.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині розміру суми заборгованості, що встановлена судом.

На підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 95, 133, 137, 141, 258, 259, 263 - 265, 273, 280 - 282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 090 903 (два мільйони дев`яносто тисяч дев`ятсот три) гривні 11 копійок та 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) гривень 00 копійок у відшкодування судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного рішення суду - 25 березня 2021 року.