У Х В А Л А

26 березня 2021 року

м. Київ

справа № 522/22837/17

провадження № 61-1883ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 січня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко», правонаступником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про витребування майна та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 січня 2021 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки заявник не виконав вимоги пункту 3 частини четвертої 392 ЦПК України, а саме: до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення позивача до суду) за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 600,00 грн.

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Порто-Франко», правонаступником якого є ОСОБА_1 , звернулося до суду з позовом про витребування майна та визнання права власності на житловий будинок та дві земельні ділянки. У позові заявлено вимоги майнового характеру. Заявник оскаржує судове рішення в повному обсязі.

Розмір судового збору за подання позовної заяви щодо визнання права власності на нерухоме майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки відповідно до пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача.

Зі змісту поданої касаційної скарги та копій судових рішень неможливо встановити ціну позову станом на день його подання, заявник зобов`язаний самостійно визначити й відповідним чином обґрунтувати розмір судового збору, надати оригінал квитанції про його оплату, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

ОСОБА_1 визначив, що судовий збір за подання касаційної скарги становить 9 600,00 грн, сплатив судовий збір у розмірі 6 279,00 грн та просить розстрочити йому сплату іншої частини суми судового збору до ухвалення постанови судом касаційної інстанції, проте суд касаційної інстанції не може вирішити питання про розстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги до усунення вищезазначеного недоліку.

У касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на порушення норм процесуального права, а саме пункту 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, не зазначивши, які саме докази суди попередніх інстанцій врахували під час розгляду справи та чому вони є недопустимими.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій конкретно зазначити докази, які є недопустимими у справі, на підставі яких суди ухвалили рішення, надіслати уточнену редакцію касаційної скарги, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 26 квітня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження у справі буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник