ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1788/21 Справа № 215/6173/20 Суддя у 1-й інстанції - Дудіков А.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 215/6173/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Держава України, в особі начальника Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Шульга Анатолій Вікторович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року, яка ухвалена суддею Дудіковим А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 10 листопада 2020 року, -

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України, в особі начальника Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Шульги Анатолія Вікторовича, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю, відповідно до рішення від 09.08.2019 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 215/1962/19.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, в особі начальника Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Шульги Анатолія Вікторовича, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю, у зв`язку з тим, що в провадженні судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2 знаходиться позовна заява між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яка була зареєстрована за єдиним унікальним номером судової справи 215/4196/20 в автоматизованій системі документообігу суду. Рішенням суду від 21.10.2020 року у задоволенні позову відмовлено, станом на 10.11.2020 року рішення набрало законної сили.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду.

Зазначає, що відповідачем у справі № 215/4196/20 є посадова, службова особа і предмет про відшкодування завданої йому моральної шкоди діяльністю посадової, службової особою, яка має повноваження відповідно до посадової інструкції і є однією із мільйона підлеглих осіб держави. Відповідачем у справі 215/6173/20 є сама Держава України і предмет її стосувався відшкодування завданої йому моральної шкоди протиправною бездіяльністю Держави України в захисті права на свободу від шкоди, спричиненої неналежним функціонуванням системи єдиної поліції, недбалістю і помилками посадової особи поліції. Суд першої інстанції, на думку позивача, не знає різниці між Державою України і посадовою, службовою особою, хибно вважає дію і бездіяльність, тим самим предметом і з тих самих підстав.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження по вказаній справі на підставі п.3 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2 знаходиться позовна заява між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яка була зареєстрована за єдиним унікальним номером судової справи 215/4196/20 в автоматизованій системі документообігу суду. Рішенням суду від 21.10.2020 року у задоволенні позову відмовлено, станом на 10.11.2020 року рішення набрало законної сили.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Відповідно до наведеної норми суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Відсутність хоча б однієї з наведених складових не дає судді підстави відмовляти у відкритті провадження у справі.

Необхідність застосування вказаної норми зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову.

Важливим моментом є те, що у поданій позовній заяві мають бути тотожними сторони, предмет та підстави позову з тією справою, що у провадженні цього чи іншого суду.

При цьому, не вважаються тотожними спори, між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. Питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України, в особі начальника Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Шульги Анатолія Вікторовича, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю, відповідно до рішення від 09.08.2019 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 215/1962/19 та просив суд стягнути за рахунок державного та місцевого бюджету, у рівних частинах, на його користь, в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю Держави України, в особі начальника Тернівського відділення поліції ГУНП Дніпропетровської області Шульги Анатолія Вікторовича 945 900, 00 грн.

В свою чергу, у справі № 215/4196/20,на яку посилався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, ОСОБА_1 звернувся до начальника Тернівського відділення поліції ГУНП Дніпропетровської області Шульги Анатолія Вікторовича про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю та просив суд стягнути за рахунок державного бюджету на його користь, в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, завданої діяльністю підлеглого держави України начальника Тернівського відділення поліції ГУНП Дніпропетровської області ОСОБА_3 , 840 800 грн.

Таким чином, матеріальний зміст позовних вимог відрізняється, і висновок суду першої інстанції про тотожність цих позовів є необґрунтованим.

Вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження по справі з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд, без врахування наведених положень, помилково прийшов до висновку, що в провадженні судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дудікова А.В. знаходиться позовна заява між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З наведеного слідує, що відмова позивачу у відкритті провадження у справі, без законних на те підстав, є порушенням його конституційних прав в доступі до правосуддя, та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням матеріалів за позовом ОСОБА_1 до Держави України, в особі начальника Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Шульги Анатолія Вікторовича, про відшкодування моральної шкоди до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України, а саме згідно до ст.379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року скасувати та направити матеріали за позовом ОСОБА_1 до Держави України, в особі начальника Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Шульги Анатолія Вікторовича, про відшкодування моральної шкоди, до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 березня 2021 року.

Головуючий:

Судді: