Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2021 Справа №607/10609/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Посилаючись на те, що з 13.02.2010 до 03.01.2019 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.01.2019 було розірвано. У даному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, до взаємної згоди, щодо участі батька у вихованні дитини та місця його проживання, сторони не дійшли. Разом з тим, позивач вказує, те що ОСОБА_2 , без її згоди, може залишити у себе дитину на декілька днів, що негативно впливає на його освітній рівень та психологічний стан.

Відтак у зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просить визначити місце проживання малолітнього сина разом із нею.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак подали заяву про те, що зміст позовних вимог підтримують з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просять його задовольнити та розглядати справу у їхній відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач у судове засідання не з`явився, без повідомлення причин своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору у судове засідання не з`явився, однак надіслали до суду висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повністю підтримують та просять справу розглядати без присутності їх представника за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду направлено справу в орган опіки та піклування для дачі висновку.

Ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Частиною 2 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 13.02.2010, який згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.01.2019 справа № 607/17095/18, розірвано.

У даному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданого 06.08.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1795.

Згідно з довідкою № 14353/28-03 від 19.01.2018 виданою відділом реєстрації проживання Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до декларації № 0001-РК71-РА00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а його законним представником є ОСОБА_1 .

Згідно з заключенням від 03.10.2019 ТКДС, ОСОБА_4 проходив обстеження в медичному центрі ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки від 04.11.2019, ОСОБА_6 був оглянутий лікарем інфекційного відділення КНП «ТМДКЛ», ОСОБА_7 .

Згідно з довідкою № 6930 від 03.10.2019, складеною лікарем Тернопільської обласної психоневрологічної лікарні Бігуну С.В. проводилась електроенцефалограма.

Відповідно до судового наказу Тернопільського міськрайонного суду від 27.06.2019 справа №607/14122/19 з ОСОБА_8 наказано стягнути на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі ј частини заробітку, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з довідкою № 23969 від 18.02.2020 складеною Тернопільським відділом ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ), ОСОБА_1 в період з 01.08.2019 по 31.01.2020 від ОСОБА_2 не одержувала аліменти. Факт несплати відповідачем аліментів, підтверджується також розрахунком заборгованості по аліментах № 27142 від 02.03.2020.

Відповідно до довідки № 43 від 06.03.2020, ОСОБА_3 навчається в Тернопільській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів №27 ім. В. Гурняка в 4 Г класі.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини насамперед слід виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 209 від 29.12.2020, за доцільне рекомендується визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд вважає, що сталість соціальних зв`язків матері з сином, добросовісне виконання нею батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність негативного впливу на виховання і розвиток дитини, а тому, слід визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дитини, що має першочергового значення при вирішенні зазначеного спору.

Крім цього, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не є обмежений у своєму праві на спілкування з нею, турботу відносно неї та участь у її вихованні і може реалізувати свої права, шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, чи за судовим рішенням.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 110, 111, 112-115, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, місцезнаходження: м. Тернопіль бул. Шевченка, 1.

Рішення суду складено та підписано 22 березня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко