Справа № 493/173/21
Номер провадження 2-сз/493/1/21
У Х В А Л А

24 березня 2021 року м. Балта Одеської області

Суддя Балтського районного суду Одеської області Тітова Т.П., розглянувши заяву АТ КБ «Приватбанк» про повернення судового збору по справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

24.03.2021 року заявник звернувся до суду із заявою про повернення судового збору, яка обґрунтована тим, що рішенням суду від 01.03.2021 року по справі № 493/173/21 вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені повністю. В мотивувальній частині рішення зазначено, що відповідач в судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала. Ч. 1 ст. 142 ЦПК України і ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В той же час, ЗУ «Про судовий збір» позивачу окремо надається законодавча можливість вже після розгляду справи повернути половину судового збору, оскільки відповідно до ЦПК України питання розподілу судових витрат вже вирішено в даній справі. На підставі зазначеного АТ КБ «Приватбанк» просив повернути судовий збір в сумі 1135 грн. без встановлення строку на його повернення.

Розглянувши зазначену заяву, приходжу до наступного висновку.

Ч. 1 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення по справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення містить також в ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

В провадженні Балтського районного суду Одеської області перебувала справа № 493/173/21 (провадження № 2/493/304/21) за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 11901,98 грн.

При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270 грн. за платіжним дорученням № ІНВ94В3FIB від 24.12.2020 року.

01 березня 2021 року по даній справі ухвалено рішення, яким позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 11901,98 грн. та понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.

Тобто, розподіл судових витрат при ухваленні зазначеного рішення проведено відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судом, при ухваленні зазначеного рішення, з відповідача стягнуто на користь позивача повну суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2270 грн, що становить 100 відсотків його розміру.

Окрім того, суддею зазначається, що платіжне доручення № ІНВ9К1224В3FIB від 24.12.2020 року, на яке заявник посилався в своїй заяві як на документ, яким підтверджується факт сплати судового збору в даній справі до матеріалів справи АТ КБ «Приватбанк» не долучалось. Так як до позовної заяви, так і до заяви про повернення судового збору, на підтвердження сплати судового збору долучено платіжне доручення з іншим номером, а саме № НОМЕР_1 від 24.12.2020 року і саме щодо судового збору за цим платіжним дорученням судом в рішенні було вирішене питання щодо розподілу судових витрат.

Посилання АТ КБ «Приватбанк» на ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», на норми ч. 1 ст. 142 ЦПК України як на підставу додаткового стягнення 50 % судового збору є безпідставними, так як відповідно до рішення від 01.03.2021 року у справі № 493/173/21 АТ КБ "Приватбанк" отримав повне відшкодування понесеного судового збору, отже його судові витрати повністю компенсовані за рахунок стягнення з відповідача, а повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме ще 1135 грн. за рахунок державного бюджету, призведе до того, що позивачу було б відшкодовано судовий збір на загальну суму 3405 грн., тоді як позивачем сплачено лише 2270 грн. судового збору, таке стягнення судового збору при наявності рішення суду про стягнення судового збору у повному обсязі з відповідача призведе до подвійного отримання позивачем судового збору, що не передбачено жодними нормами законодавства.

Посилання заявника на ухвалу Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі № 755/6872/17 є безпідставним, так як Верховний суд прийняв відмову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» від позовних вимог, провадження у справі закрив, у зв`язку з чим повернув відповідачу, понесені у зв`язку з поданням касаційної скарги з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 960 грн., за подвійне стягнення судового збору в ухвалі Верховного Суду не йдеться.

З урахуванням зазначеного, підстави для задоволення заяви АТ КБ «Приватбанк» про повернення судового збору відсутні, у зв`язку з чим у її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 142, 259, 260 ЦПК України, ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», суддя

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк» про повернення судового збору по справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ