Р І Ш Е Н Н Я
26 березня 2021 року
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Тішкіна Р.Г.,
Провадження № 2/521/1560/21
Учасники справи:
Представник ОСОБА_2 .
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на таке.
У 2014 році громадянин ОСОБА_3 зловживаючи довірою позивача уклав зі ним в усній формі договір позики, відповідно до якої ОСОБА_3 на протязі 2014 року отримав від позивача кошти в розмірі 176000 (сто сімдесят шість тисяч) доларів США, що за офіційним курсом НБУ становило 2279465 (два міліонна двісті сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять) гривень 78 (сімдесят вісім) копійок.
Вказані кошти відповідач отримував від позивача в присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Кошти, що відповідач зловживаючи довірою позивача, отримав та не повернув по цей час. Позивач мав намір покласти кошти на депозитний рахунок з метою отримання прибутку.
У зв`язку з тим, що відповідач в обумовлений строк не повернув грошових коштів, вимоги про повернення коштів залишив без відповіді, позивач був вимушений звернутися з відповідною заявою до Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із відповідною заявою про заволодіння коштами громадянином ОСОБА_3 шахрайським шляхом, про що свідчить наявний в матеріалах цивільної справи витяг з кримінального провадження.
Після цього позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до Малиновського районного суду м. Одеси.
Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позов не подавав.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року відкрито провадження у справі через попереднє судове засідання.
Заочним рішенням від 24 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди задоволений у повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу в загальному розмірі 3215284,59 грн (три мільйони двісті п`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят чотири гривні 59 коп.). Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн (сто тисяч гривень). Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 3654,00 грн (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири гривні) 00 коп.
Відповідач подав до Малиновського районного суду м. Одеси заяву про перегляд вказаного судового рішення посилаючись на те, що суд ухвалив рішення про стягнення грошових коштів без жодних доказів такої заборгованості. Жодних договорів, квитанцій, розписок або інших документів, які б підтверджували таку заборгованість в матеріалах справи немає.
Суд посилається на нібито договір позики, який існує в матеріалах кримінальної справи.
ОСОБА_7 розуміючи, що вона не винна в жодному правопорушенні, а також не маючи можливості заплатити таку велику суму грошей звернулась до працівників СБУ, які потім і займались оперативним супроводом справи.
ОСОБА_7 в декілька етапів передавала кошти ОСОБА_6 , в тому числі і через ОСОБА_1 . Якраз під час чергової передачі коштів був затриманий ОСОБА_1 , а зразу ж за ним ОСОБА_6
ОСОБА_1 і ОСОБА_6 в якості запобіжного заходу була обрана грошова застава, а трохи пізніше з`явився вказаний позов без будь-яких доказів.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси заочне рішення від 24 листопада 2014 року скасовано, справа призначена до розгляду.
Позивачем ОСОБА_1 26 квітня 2016 року подано до суду уточнену позовну заяву.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу.
Постановою Одеського апеляційного суду від 07.10.2020 року ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2017 року про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року, у зв`язку з винесенням 27 жовтня 2020 року суддею Сегедою О.М. ухвали про самовідвід, справу розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Гуревському В.К.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року справа прийнята до провадження.
Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_3 на протязі 2014 року отримав від позивача кошти в розмірі 176000 (сто сімдесят шість тисяч) доларів США, що за офіційним курсом НБУ становило 2279465 (два міліонна двісті сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять) гривень 78 (сімдесят вісім) копійок.
Вказані кошти відповідач отримував від позивача в присутності гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 , які під присягою під час заочного розгляду справи були допитані як свідки і підтвердили викладені обставини в судовому засіданні 25.11.2014 року.
Адвокат Костинюк Ю.Д. надав до суду Протокол опитування свідків від 11.03.2021 року ОСОБА_5 (паспорт № НОМЕР_1 , виданий 19.12.2018 р., орган, що видав № 5112), ОСОБА_8 (паспорт НОМЕР_2 ) з приводу обставин та фактів передавання та отримання грошових коштів між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
По суті заданих питань ОСОБА_5 пояснив, що він є сусідом ОСОБА_1 , знайомий з ним та ОСОБА_3 , який є кумом ОСОБА_1 ОСОБА_5 мав дружні стосунки з ОСОБА_9 , неодноразово зустрічався на сімейних святах та вдома у ОСОБА_10 з ОСОБА_3 ОСОБА_1 на протязі 2012-2014 років неодноразово давав у борг грошові кошти ОСОБА_3 ОСОБА_5 декілька разів бачив, як він передавав йому різні суми у десятках тисяч доларів. Йому відомо, що ОСОБА_3 заборгував ОСОБА_1 біля 200 тисяч доларів та не віддає. Наскільки йому відомо, ці грошові кошти не віддані і по цей час.
По суті заданих питань ОСОБА_8 , що він є кумом ОСОБА_1 , знайомий з ним та з ОСОБА_3 , який є також кумом ОСОБА_1 . Вони неодноразово зустрічалися на сімейних святах. ОСОБА_1 протягом 2012-2014 років неодноразово давав у борг грошові кошти ОСОБА_3 на бізнес. Це відбувалося у його присутності і безпосередньо між ними. Також йому відомо, шо ОСОБА_3 заборгував у той час ОСОБА_1 біля 200 тисяч доларів та не віддає.
ОСОБА_5 , ОСОБА_8 повідомили, шо у зв`язку з пандемією, викликаною гострою респіраторною хворобою COVІD-I9. спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 та введеним у зв`язку з ним карантином на території міста Одеси, не можуть бути присутніми на судовому засіданні, яке відбудеться 17.03.2021 о 09:45, тому просили використовувати дані письмові пояснення в якості доказів в цивільній справі.
Суд оцінює показання свідків з точки зору не факту передання коштів, а саме з тих обставин, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є близькими особами, що позивач часто надавав кошти відповідачу для ведення бізнесу за їх домовленостіми, що відповідач заборгував позивачу біля 200000,0 дол. США.
Після цього позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до Малиновського районного суду м. Одеси.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2019 року закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України у зв`язку із звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
У зв`язку з неможливістю в законний спосіб повернення грошових коштів від ОСОБА_7 та її чоловіка ОСОБА_3 у ОСОБА_11 виник умисел на примушення до виконання цивільно- правових зобов`язань, які виникли між членами його сім`ї з ОСОБА_7 і ОСОБА_3 .
У подальшому ОСОБА_11 03.07.2014 року познайомив ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , якого представив як прокурора у даному кримінальному провадженні. Під час зустрічі ОСОБА_11 та ОСОБА_6 висунули вимогу ОСОБА_7 щодо повернення грошових коштів, які вона і ОСОБА_3 винні сім`ї ОСОБА_14 .
Діючи поганіше узгодженому плану, ОСОБА_6 , маючи умисел на примушування ОСОБА_7 до виконання цивільно-правових зобов`язань, 08.07.2014 під час особистої зустрічі біля будинку АДРЕСА_2 повторно висунув ОСОБА_7 вимогу повернення грошових коштів, в обмін на що ОСОБА_6 будуть вжиті заходи щодо не притягнення її до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо неї. ОСОБА_7 розуміючи, що ОСОБА_6 може вжити заходів, які призведуть до настання негативних наслідків для неї, повідомила, що одразу знайти таку суму грошей не може та буде повертати борг частинами.
Сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_6 і ОСОБА_11 за попередньою змовою шляхом вимагання примушували ОСОБА_7 до виконання цивільно-правових зобов`язань, що виникли у неї з родичами ОСОБА_11 , з погрозою притягнення її до кримінальної відповідальності і подальшого вилучення її майна, та отримали від неї грошові кошти в загальній сумі 838630,21 грн.
Дії ОСОБА_11 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 355 КК України - примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вимога виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим або пошкодження чи знищення майна за відсутності ознак вимагання.
Таким чином, з ухали суду вбачається, що між позивачем, відповідачем та його дружиною існували цивільно-правові відносини. ОСОБА_7 повідомляла про повернення боргу та частково передавала борг частинами, чим фактично визнала боргові зобов`язання сім`ї перед позивачем.
Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання.
Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.
Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норми глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно.
Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.
Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.
Таку ж правову позицію висловила судова палата з розгляду цивільних справ ВСУ в постанові по справі № 6-3090 цс 15 від 02 березня 2016 року.
Щодо стягнення інфляційних витрат за період з 01 січня 2014 року по 08 жовтня 2014 року в розмір 294049 (двісті дев`яносто чотири тисячі сорок дев`ять) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки, то суд має відмовити в задоволенні цих вимог, оскільки за змістом статті 1 Закону «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідач своєю протиправною поведінкою щодо не повернення коштів позивачу, тривалий час завдає моральних страждань, оскільки внаслідок його дій значно погіршився майновий стан позивача, який не тільки не отримав прибутку (відсотків від депозитного вкладу) на який розраховував, а й не отримав своїх коштів, які відповідач утримує у себе, також суттєво змінився звичний рух життя, позивач вимушений був звертатися до правоохоронних органів, до суду за захистом своїх прав, майже з листопада 2014 року по цей час позивач вимушений відстоювати свої законні права та інтереси в суді, перебуває у постійному нервовому напруженні, внаслідок чого погіршився стан його здоров`я. Моральну шкоду, завдану відповідачем своїми діями, оцінену в 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, суд вважає обґрунтованою.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України.
Згідно ч. ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин суд має покласти витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн. на користь позивача.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 13, 141, 137, 263, 265, 268, 272, 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України СУД
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду у повному обсязі складено 26 березня 2021 року.

Головуючий Гуревський В.К.