Справа № 167/1376/20 Головуючий у 1 інстанції: Гармай І. Т.
Провадження № 22-ц/802/428/21 Категорія: 70 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 21 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що з 17 листопада 2018 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач з 1 вересня 2020 року участі в утриманні та вихованні сина не приймає.

Позивач також зазначала, що на утриманні відповідача перебуває дочка ОСОБА_4 , він отримує дохід, має транспортний засіб, стан його здоров`я дозволяє працювати.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 21 січня 2021 року позов задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду змінити та стягувати з нього в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачка ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , в якому просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає, що судове рішення є справедливим і відповідає вимогам закону.

Апеляційний суд відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

За матеріалами справи судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2018 року (а. с. 2).

У подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 3).

Судом також установлено, що син сторін по справі проживає разом зі своєю матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 і перебуває на її утриманні.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина 3 статті 51 Конституції України).

Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За положеннями статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі (стаття 181 СК України).

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України).

В пункті 17 своєї Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому судом установлено, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, періодично працює на тимчасових роботах в Республіці Польща, на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 26 червня 2017 року він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 .

Також колегія суддів погоджується з визначеним судом розміром аліментів на утримання неповнолітньої сина з огляду на таке.

Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом при цьому враховано, що батьки повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина, місцевий суд врахував обставини, що мають істотне значення, а тому дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 грн щомісячно.

В зв`язку з цим колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом при визначенні розміру аліментів не враховано стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів та наявність у платника аліментів інших дітей.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 21 січня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді