Справа № 183/2095/17
№ 2/183/12/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судового засідання Устименко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного, провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Миколаївська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про визначення частки у спільній сумісній власності подружжя, визнання права в порядку спадкування за заповітом, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_4 , Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 , Миколаївська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

12 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , Миколаївська сільська рада в якому, з урахування уточнень позову від 28.10.2020 року, просить:

- визначити частки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у спільній сумісній власності подружжя рівними, а саме по 1/2 частині за кожним в житловому будинку АДРЕСА_1 та на автомобілі марки М 412, 1984 р.в., державний номер НОМЕР_1 , та марки CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 ;

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, в порядку спадкування за заповітом, видане на імя ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автомобіль марки CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 , що посвідчене 06 квітня 2017 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за № 361;

Скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 232, номер запису про право власності 19386308, відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за АДРЕСА_1

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спадкового майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та автомобілів марки М 412, 1984 р.в., державний номер НОМЕР_1 , та марки CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонова Д.О. від 30 травня 2017 року по справі було відкрите провадження (т.1 а.с. 29).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 листопада 2018 року, справу передано на розгляд судді Сорокі О.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину спадкового майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та на автомобілі марки М 412, 1984 р.в., державний номер НОМЕР_1 , та марки CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 , оскільки це майно придбане у шлюбі з ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, заповіла позивачу. У грудні 2016 року позивач, як єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_6 звернувся до Новомосковської районної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно. Однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через те, що спадкоємцем не надано доказів належності спадкодавцю житлового будинку АДРЕСА_1 , а також через невизначеність частки кожного зі спадкодавців в належному їм на праві спільної сумісної власності майні.

Відповідно до довідки КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації», відомості щодо права власності на будинок у БТІ відсутні. Виконкомом Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області було надано довідку про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований в по господарській книзі №2 стр.4 на ім`я ОСОБА_5 . Спадкодавець у вказаному будинку була зареєстрована і проживала з 1970 року разом з чоловіком ОСОБА_5 . Позивач зазначає, що житловий будинок було збудовано в 1970-х роках на час перебування спадкодавця у шлюбі з ОСОБА_5 , а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки іншої домовленості щодо розміру часток у спільній сумісній власності за життя спадкодавця встановлено не було, то частка кожного співвласника становить по Ѕ частині. Також, подружжям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за час шлюбу було придбано транспортні засоби автомобіль марки М 412, 1984 р.в., державний номер НОМЕР_1 , та автомобіль марки CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 , які теж є спільною сумісною власністю.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дід позивача ОСОБА_5 , який на випадок своєї смерті все належне йому майно заповідав відповідачу ОСОБА_2 . У встановлений законом строк відповідач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та отримав свідоцтво про право на спадщину на автомобіль марки CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 . У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок відповідачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року у цивільній справі №183/7181/16 за ОСОБА_2 було визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 . На підставі вказаного судового рішення відповідач зареєстрував за собою право власності на зазначений будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року вказане рішення у цивільній справі №183/7181/16 було скасовано, у позові ОСОБА_2 відмовлено. Оскільки право власності на житловий будинок зареєстровано за відповідачем на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано, позивач просить скасувати реєстрацію за відповідачем права власності на житловий будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з тим, що відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину на автомобіль CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 , який на праві спільної сумісної власності належав також і ОСОБА_6 , спадкоємцем якої за заповітом є ОСОБА_1 , позивач просить визнати недійсним вказане свідоцтво.

В свою чергу, 06.11.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_4 , Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 , Миколаївська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просить ним право власності на 5/8 частин спадкової маси, яка складається з: садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку А, саман. об. цеглою, загальна площа 56,2 кв.м., житлова площа 27,4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: прибудова а, прибудова а1, літня кухня Б, гараж В, сарай Г, погріб пг, сарай Д, вбиральня Е, колодязь К, колодязь К1, хвіртка №1, ворота № 2, огорожа №3, та легкового автомобіля (комбі-В) марки CHERY А 15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 , за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , - мати ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , бабуся ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Відповідно до довідки № 2638 від 14 листопада 2016 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала і була прописана в АДРЕСА_1 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 . З 1970 року і по день смерті проживала разом з чоловіком, ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частини автомобілів марки М 412, 1984 р.в., державний номер НОМЕР_1 , та марки CHERY А 15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 , які придбані у шлюбі з ОСОБА_5 , 1936 року народження. За життя ОСОБА_6 склала заповіт, який 01 грудня 2009 року було посвідчено секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Полтавець І.П., за реєстровим № 204. Відповідно до заповіту все своє майно, де б воно не було та з чого не складалось, ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_1 . ОСОБА_1 звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 , донька спадкодавця, звернулась із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 .

Позивач за зустрічним позовом наполягає на тому, що після його смерті відкрилась спадщина на 5/8 частин спадкової маси, з яких 1/8 - обов`язкова частка у спадщині відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, та 1/2 (або 4/8) частка у спільному сумісному майні, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частини автомобілів марки М 412, 1984 р.в., державний номер НОМЕР_1 , та марки CHERY А 15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 .

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого не складалось, спадкодавець заповів мені, ОСОБА_2 . У зазначений законом ОСОБА_2 звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті чого була заведена спадкова справа за № 237/2016. 21 грудня 2016 року я, ОСОБА_2 , звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок з надвірними побудовами, за АДРЕСА_1 . 21 грудня 2016 року державним нотаріусом Крутько Л.П. було відмовлено ОСОБА_2 , у видачі свідоцтва на право власності на спадковий будинок оскільки не представлений документ, що посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_5 на спадковий будинок.

Окрім ОСОБА_1 , спадкоємця за заповітом, право на обов`язкову частку у спадковому майні ОСОБА_6 виникло у її чоловіка ОСОБА_5 (відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України), яка становить 1/8 частини спадкової маси (половину частки, яка належала б кожному зі спадкоємців у разі спадкування за законом, враховуючи, що існує чотири спадкоємця за законом: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Таким чином, на думку позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_5 після смерті своєї дружини - ОСОБА_6 володів 5/8 частинами спадкової маси, з яких 1/2 (або 4/8) належала йому на праві спільної сумісної власності, а 1/8 - обов`язкова частка у спадщині, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, яка складається з: житлового будинку АДРЕСА_1 , автомобіля марки М 412, 1984 р.в., державний номер НОМЕР_1 , та автомобіля марки CHERY А 15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 .

ОСОБА_5 прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом з померлою ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою № 2638 від 14.11.2016 року, виданою виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради, тобто у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Оскільки, ОСОБА_5 не заявляв про відмову від прийняття спадщини після смерті дружини, ОСОБА_6 , є всі обставини вважати, що він її прийняв шляхом постійного проживання із спадкодавцем, в тому числі й обов`язкову частку у спадщині.

Позивач за зустрічним позовом, вважає, що ОСОБА_1 набув право на 3/8 частини спадкової маси після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім цього, ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що вищевказаний житловий будинок було збудовано 1962 року, згідно інформації з довідки № 2637 від 14.11.2016 року наданої виконкомом Миколаївської сільської ради вищезазначений житловий будинок зареєстрований в погосподарчій книзі за № 2 стр. 4 на ім`я ОСОБА_5 . Таким чином відсутні документи, які б підтверджували факт володіння ОСОБА_6 зазначеним будинком АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності.

Ухвалою суду від 06 листопада 2020 року зазначені позови об`єднані в одне провадження (т.2 а.с. 41-42).

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пташинський О.А. не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов свого довірителя підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сівацький А.М. в судове засідання не з`явився, також звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, зустрічний позов свого довірителя підтримав.

Представники третіх осіб звернулися до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. (том №1 а.с. 11).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, ОСОБА_6 з 23 січня 1959 року перебувала з ОСОБА_5 у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом №6 (том №1 а.с.13).

Згідно довідки КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» від 29.11.2016 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в БТІ не зареєстровано.

Разом з тим, в по господарській книзі Миколаївської сільської ради Новомосковського району №2 стр.4 житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано на ім`я ОСОБА_5 . У зв`язку з перейменуванням назв вулиць в населених пунктах вулицю Ворошилова перейменовано на вулицю Сонячна. Вказані обставини підтверджуються довідкою виконкому Миколаївської сільської ради (том №1 а.с.19).

Як вбачається з технічного паспорту, складеного 20 жовтня 2018 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , домоволодіння в цілому складається з: житловий будинок А, саман об. цеглою, житловою площею 27,4 м2, загальною площею 56,2 м2, побудовано у 1962 році (том №1 а.с.189-191).

Відповідно до статті 86 ЦК УРСР (яка дія на час виникнення спірних правовідносин) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Встановлено та не оспорюється сторонами, що спірний житловий будинок був збудований ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у 1962 році.

На час побудови спірного житлового будинку питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що будинок АДРЕСА_1 , був спільним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Отже ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала 1/2 частина вказаного будинку.

Крім того, за час шлюбу подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було придбано транспортні засоби: автомобілі марки М 412, 1984 р.в., державний номер НОМЕР_1 , та марки CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копіями карток на транспортні засоби, виданими Територіальним сервісним центром №1246 (том №1 а.с.63).

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складалася з 1/2 частини житлового будинку та автомобілів.

01 грудня 2009 року ОСОБА_6 склала заповіт, що був посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Новомосковського району, зареєстрований в реєстрі за № 204, у відповідності до якого все своє майно заповіла своєму онуку ОСОБА_1 (том №1 а.с. 14).

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено у ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Після смерті ОСОБА_6 було заведено спадкову справу (том №1 а.с.49). З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулася донька померлої ОСОБА_8 та позивач ОСОБА_1 (том №1 а.с.64).

Листом нотаріуса від 07.11.2017 року відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та тим, що не вирішено питання про виділення частки у спільному майні подружжя (том №1 а.с.86).

Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, спадкодавцю належала 1/2 частина спірного майна, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину автомобілів в порядку спадкування за заповітом.

Оцінюючи позицію відповідача та позивача за зустрічним позовом про те, що чоловік померлої ОСОБА_6 ОСОБА_5 набув у встановленому законом порядку право на обов`язкову частку у спадщині, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Як встановлено ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 79 років (том №1 а.с.12), тобто з огляду на вік був непрацездатним.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_9 помер до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_10 , тому не встиг прийняти її.

При цьому, за правилами ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що спадкоємці померлого успадковують ту частину спадщини, яка перейшла б до померлого спадкоємця. Але ці правила не стосуються обов`язкової долі у спадщині. Право на обов`язкову долю у спадщині мають особи, що на день смерті спадкодавця були непрацездатними незалежно від віку, або отримували від спадкодавця необхідну їм матеріальну допомогу. Таким чином, право на обов`язкову долю у спадщині носить індивідуальний характер та застосовується тільки до особи, що відповідає обумовленим вимогам та не може бути розповсюджена на її спадкоємців.

Тобто до спадкового майна після смерті ОСОБА_5 входила лише 1/2 частина спірного будинку та 1/2 частина кожного автомобіля.

Разом з тим, 06 квітня 2017 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадкове майно ОСОБА_5 , яке складається із автомобіля марки CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 (том №1 а.с. 63 на звороті).

Свідоцтво про право на спадщину, згідно ч.1 ст. 1301 ЦК України, визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача ОСОБА_2 не виникло право на спадкування на автомобіль марки CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 , оскільки це спадкове майно не було особистою приватною власністю спадкодавця ОСОБА_5 , тому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на ім`я ОСОБА_2 слід визнати недійсним.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року у цивільній справі №183/7181/16 за ОСОБА_2 було визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 (том №1 а.с.126-129).

На підставі вказаного судового рішення відповідач ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на увесь зазначений будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том №1 а.с.238).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року вказане рішення у цивільній справі №183/7181/16 було скасовано, у позові ОСОБА_2 відмовлено.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Як встановлено у п.5 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державні реєстрації прав можуть бути наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

З огляду на те, що судове рішення, на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності відповідача на спірний житловий будинок скасовано, а реєстрація права власності за відповідачем є перешкодою для реєстрації права власності за позивачем, суд вважає що наявні всі підстави для скасування відомостей про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на вказану нерухомість.

Суд вважає, що позовні вимоги про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Розглядаючи спір, суд повинен з`ясувати усі обставини справи відповідно до обґрунтування позову, зміст позовних вимог та зв`язок між обґрунтуванням, вимогою та вибраним способом захисту.

Позивач звертаючись до суду з позовними вимогами про визначення частки у праві спільної сумісної власності просив суд визначити частку померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у спільній сумісній власності на житловий будинок та транспортні засоби, оскільки державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що частки права власності у спільній сумісній власності не визначені.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Крім того слід зазначити, що визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності за померлими не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права осіб, які не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності.

На думку суду, визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, є достатнім та належним способом захисту його прав.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що обидва позови обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню. В судовому порядку слід визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на ім`я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на автомобіль марки CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_3 , що посвідчене 06 квітня 2017 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за № 361. При цьому підлягають задоволенню вимоги щодо скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м. з закриттям розділу в реєстрі. За а ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/2 частину спадкового майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 ; автомобіль марки М 412, 1984 р.в., державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а за ОСОБА_2 слід визнати право власності на Ѕ частину цього ж майна, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до статті 141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 276, ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Миколаївська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про визначення частки у спільній сумісній власності подружжя, визнання права в порядку спадкування за заповітом,- задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом, видане на ім`я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на автомобіль марки CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_3 , що посвідчене 06 квітня 2017 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за № 361.

Скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м. з закриттям розділу в реєстрі.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 частину спадкового майна, а саме: житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами за АДРЕСА_1 ; автомобіль марки М 412, 1984 р.в., державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на 1/2 частину спадкового майна, а саме: житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами АДРЕСА_1 ; автомобіль марки М 412, 1984 р.в., державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки CHERY A15 AMULET, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позову ОСОБА_2 , - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок сторін.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- третя особа: ОСОБА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- третя особа: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

- третя особа: Миколаївська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, юридична адреса: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул.Центральна, 50-а;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Сорока.