Провадження № 6/522/396/21
УХВАЛА

24 березня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.

за участі секретаря судового засідання - Полегенького В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, за участі стягувача: акціонерне товариство «Альфа-Банк» та боржника: ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилася справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

18.03.2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича, в якому він просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, а саме боржника ОСОБА_1 до виконання своїх зобов`язань, по сплаті заборгованості за виконавчими листами №522/10072/15-ц, виданими 16.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеси.

Згідно ч.1, 4 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши подання приватного виконавця, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 15.10.2020 року задоволено частково позов публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - правонаступник АТ «Альфа Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного Акціонерного Товариства Укрсоцбанк» - правонаступник АТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором від 08.06.2006 року № 206-РВБ у загальному розмірі 322 907,34 доларів США. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного Акціонерного Товариства Укрсоцбанк» - правонаступник АТ «Альфа Банк заборгованість зі сплати пені : за своєчасне повернення кредиту-73 811,06 грн; за несвоєчасне повернення відсотків - 156 942,32 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства Укрсоцбанк» - правонаступник АТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором від 08.06.2006 року № 206-РВО у загальному розмірі 103 016,92 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь користь Публічного Акціонерного Товариства Укрсоцбанк» - правонаступник АТ «Альфа Банк» за своєчасне повернення кредиту -73 811,06 грн; за несвоєчасне повернення відсотків - 156 942,32 грн. В задоволені решти позовних вимогах відмовлено.

16.01.2021 року на виконання вказаної постанови Одеського апеляційного суду, Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи.

У зв`язку із зверненням стягувача до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича, щодо примусового виконання:

-виконавчого листа №522/10072/15-ц виданого 16.01.2021 року Приморським районним судом міста Одеси щодо стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ПАТ "Укрсоцбанк" - правонаступника АТ "Альфа Банк" заборгованість за кредитним договором від 08.06.2006 року № 206-РВО у загальному розмірі 103016,92 доларів США (сто три тисячi шiстнадцять доларів США 92 цента), що складається із: - заборгованість за кредитом у розмірі 100 000 доларів США; - заборгованість за відсотками - у розмірі 3 016, 92 долара США;

-виконавчого листа №522/10072/15-ц виданого 16.01.2021 року Приморським районним судом міста Одеси щодо стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ПАТ "Укрсоцбанк" - правонаступника АТ "Альфа Банк" заборгованість: - за своєчасне повернення кредиту - 73 811,06 грн.,- за несвоєчасне повернення відсотків - 156 942,32 грн.;

-виконавчого листа №522/10072/15-ц виданого 16.01.2021 року Приморським районним судом міста Одеси щодо стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ПАТ "Укрсоцбанк" - правонаступника АТ "Альфа Банк" судових витрат з кожного по 1096,93, а всього 3290,79 грн.,

приватним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень № 64366841 від 03.02.2021, № 64367611 від 03.02.2021, № 64367813 від 03.02.2021, згідно з якими боржника ОСОБА_1 зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Також, 03.02.2021 року в порядку ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" приватним виконавцем було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень в зведене виконавче провадження АСВП № 64367689.

На виконання вимог ч.1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" 03.02.2021 року приватним виконавцем направлено рекомендованою кореспонденцією постанови про відкриття ВП № 64347884, № 64355083, № 64353461 за адресою боржника, яка вказана у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 . Станом на 15.03.2021 року, згідно даних з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта», відправлення «Вручене» ОСОБА_1 , за трекінг-номером 036, що свідчить про повну усвідомленість боржника про відкриття виконавчого провадження та покладення на боржника відповідних зобов`язань.

Відповідно до п. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження ", стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до п. 4 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження ", на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно п.8 розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Відповідно до п. 9.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунках.

03.02.2021 з метою забезпечення виконання рішення суду та керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем накладено арешт на кошти боржника, які знаходяться на рахунках відкритих у банківських установах, про що винесено постанову та направлено на виконання до банківських установ. Проте, зафіксувати грошові кошти на даних рахунках не вдалося.

Крім того, 03.02.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця у розмірі 113 425 доларів США 78 центів США та 255173,34 грн. Дані про обтяження внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

За наданими приватним виконавцем матеріалами виконавчого провадження вбачається, що у боржника відсутні кошти та майно, на яке можливо було б звернути стягнення по виконавчим листам.

Крім того, згідно відповіді Пенсійного фонду України № від 02.02.2021 щодо осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами про останнє місце роботи, відомості стосовно ОСОБА_1 не наявні.

Згідно інформації МВС України за громадянкою ОСОБА_1 зареєстровані транспорті засоби відсутні.

Також вбачається, що боржнику було неодноразово надіслано виклики та вимоги щодо явки та надання пояснень по сплаті боргу починаючи з:

-03.02.2021 - з`явитись на прийом до приватного виконавця 09.02.2021 о 12:00;

-18.02.2021 - з`явитись на прийом до приватного виконавця 23.02.2021, о 11:00;

-02.03.2021 - з`явитись на прийом до приватного виконавця 09.03.2021, о 10:00;

за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 . Однак, на прийом до приватного виконавця у назначені у вимогах дати та час ОСОБА_1 не з`являлась.

При цьому, відповідно до відповіді ГУ ДМС в Одеській області, громадянка ОСОБА_1 , документувалась паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 від 27.07.2017 року.

Також, згідно даних ДПС України,від 10.03.2021 року ОСОБА_1 10.02.2021 року перетинала кордон України в пункту пропуску "Одеса" на виїзд та станом на дату відповіді до України не поверталась.

Вказане свідчить, що у боржника ОСОБА_1 наявні кошти для тривалого знаходження за межами України.

Виходячи із положень ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду.

Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишити будь-яку країну, включно зі своєю волею. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

З аналізу вищевказаних норм права слідує, що установлене Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами право вільно залишати територію України може бути обмежене відносно боржника-фізичної особи за судовим рішенням шляхом установлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням суду.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином. У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordov. Italy), скарга № 32190/96, § 96, рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlikv. Hungary), скарга № 41463/02, § 35, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (згадуване вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 124 і згадуване вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик проти Угорщини», § 35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії», скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвені ДеМейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), § 60)».

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", однією з підстав для відмови у задоволенні подань, що складає основну частину розглянутих справ, є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

При цьому, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Зокрема, за приписами ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19).

При цьому, вищенаведені виконавчі дії з примусового виконання рішення суду, не є абсолютним правом виконавця, а є його обов`язком, оскільки, в силу приписів ч.1 ст.18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати усіх можливих заходів, передбачені Законом з примусового виконання рішень.

Наразі, судом встановлено, що приватним виконавцем вчинялись дії та вживались можливі заходи для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду, однак у зв`язку з відсутністю достатньої суми коштів на рахунках боржника в банківських установах та наявного рухомого/нерухомого майна ОСОБА_1 ., приватний виконавець позбавлений можливості виконати виконавчий документ. Крім того виконання рішення суду ускладнює відсутність сприяння боржника фактичному виконанню вимог виконавчого листа №522/10072/15-ц виданого 16.01.2021 року Приморським районним судом міста Одеси.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява №23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також, суд враховує, що 18.02.2021 року на депозитний рахунок приватного виконавця надійшла сума у розмірі 500 грн від боржника: ОСОБА_1 , з призначенням: Погашення боргу , ВП 64366841. Виконавчий лист №522/10072/15-ц виданий 16.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеси., ОСОБА_1 .

Цей факт, на переконання суду, свідчить про те, що боржник усвідомлений про відкриття виконавчого провадження та наявність відповідних зобов`язань по рішенню суду, однак при цьому, сума 500 грн, що сплачена боржником, судом розцінюється як свідоме ігнорування обов`язку виконати рішення суду, так як ця сума взагалі не є співмірною до суми боргу, що складає 113 425 доларів США 78 центів США та 255173,34 грн.

Суду доведено, що на теперішній час боржником не вжито жодних заходів щодо реального виконання виконавчих листів №522/10072/15-ц виданих 16.01.2021 року Приморським районним судом міста Одеси та не вчинено жодних дій, які б свідчили про реальне намагання здійснити таке виконання: боржник не надає декларацію як в письмовому так і в електронному вигляді у встановлений приватним виконавцем строк; починаючи з дати відкриття виконавчого провадження не сплатила жодної співмірної суми за вищевказаним виконавчим документом; не з`являється на виклики до приватного виконавця, зокрема 09.02.2021р., 23.02.2021р., 09.03.2021р., не зверталися з будь-якими заявами до виконавця або до суду щодо роз`яснення питань пов`язаних з даним виконавчим провадженням.

При цьому, суд бере до уваги те, що 10.11.2015 року Малиновський районний суд м. Одеси по справі 521/7927/15-ц ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю торговельного павільйону з офісними приміщеннями, загальною площею 466,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в рахунок часткового погашення заборгованості за договором кредиту, укладеним з ОСОБА_2 , а 11.03.2016 року на підставі вищезазначеного рішення суду за ПАТ «Укрсоцбанк» було зареєстровано право власності на вищезазначене іпотечне майно.

Цей факт свідчить про те, що вжиті заходи забезпечення боргових зобов`язань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 перед ПАТ "Укрсоцбанк" - правонаступник АТ «Альфа Банк», у вигляді забезпечення іпотекою, вже вичерпали свою дію.

Відтак, суд доходить висновку, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду, а тому можливо задовольнити подання приватного виконавця.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, за участі стягувача: акціонерне товариство «Альфа-Банк» та боржника: ОСОБА_1 - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до виконання своїх зобов`язань, по сплаті заборгованості за виконавчими листами №522/10072/15-ц, виданими 16.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеси.

Тимчасове обмеження права виїзду за кордон покласти на Державну прикордонну службу України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Суддя А.В. Науменко

24.03.21