Справа № 441/693/19 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/811/4151/19 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Городоцької міської ради Львівської області на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 жовтня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2019 року Городоцька міська рада Львівської області звернулася з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Відділ державної реєстрації та надання адміністративних послуг Городоцької міської ради, ОСОБА_3 (голова ОСББ) про скасування права власності на об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, 12.06.2012 року Городоцькою міською радою Львівської області прийнято рішення № 675, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на викуп земельної ділянки площею 0,0200 га. по АДРЕСА_1 . Рішенням Городоцької міської ради Львівської області № 959 від 21 грудня 2012 року «Про продаж ФОП ОСОБА_1 земельної ділянки несільськогосподарського призначення по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування крамниці» затверджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення пл. 0,0200 га та продано вищезазначену земельну ділянку ОСОБА_1 з передачею прав власності на земельну ділянку з компенсацією, що стало підставою для укладення договору купівлі-продажу від 02 квітня 2013 року. Стверджує, що рішенням Господарського суду Львівської області від 02 квітня 2014 року визнано недійсним договір купівлі-продажу від 02 квітня 2013 року, укладений між Городоцькою міською радою та ФОП ОСОБА_1 . Незважаючи на наявність ухвали про забезпечення позову, якою накладено заборону на вчинення будь-яких дій на відчуження земельної ділянки, ОСОБА_1 продав земельну ділянку ОСОБА_2 , який, в свою чергу, продав її ОСОБА_4 . Зазначає, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області земельну ділянку витребувано від ОСОБА_4 та передано територіальній громаді м. Городка. Однак подальше використання земельної ділянки Городоцькою міською радою є неможливим через наявність об`єкта незавершеного будівництва, розташованого на ній. З наведених підстав просить скасувати рішення № 10427503 від 29.01.2014 року про державну реєстрацію прав на незавершене будівництво, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати номер запису права власності 4470547 від 29.01.2014 року про державну реєстрацію на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована за ОСОБА_2 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 10410594 від 29.01.2014 року на незавершене будівництво, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ат номер запису права власності 4462905 від 29.01.2014 року, яке було зареєстровано за ОСОБА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 1331619 від 02.04.2013 року на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та номер запису права власності 529291 від 02.04.2013 року про державну реєстрацію, яка була зареєстрована за ОСОБА_1 .

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30 жовтня 2019 року позов Городоцької міської ради задоволено частково.

Скасовано номер запису права власності 4470547 від 29.01.2014 про державну реєстрацію на земельну ділянку розташовану в АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 1331619 від 02.04.2013 на земельну ділянку розташовану в АДРЕСА_1 , а також запис про державну реєстрацію права власності № 529291 від 02.04.2013 цієї земельної ділянки, яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_1 .

В решті позову позивачу відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з кожного окремо по 1280 грн. 50 коп. судового збору на користь Городоцької міської ради Львівської області

Рішення суду оскаржила Городоцька міська рада, в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Апелянт стверджує, що підставою для виникнення у ОСОБА_1 права власності на об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 був договір купівлі-продажу від 02 04.2013 року між Городоцькою міською радою та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Тимофеєвою А.М., який був визнаний недійсним рішенням Господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року. Рішення Городоцької міської ради № 675 та 959, які слугували підставою для укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу скасовані постановою Городоцького районного суду Львівської області від 16.12.2014 року, відтак право власності ОСОБА_1 на незавершене будівництво скасовано та переходить до попереднього власника, тобто, Городоцької міської ради. З наведених підстав просить рішення суду частково скасувати та ухвалити нове судове рішення, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 10427503 від 29.01.2014 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 10410594 від 29.01.2014 року на незавершене будівництво, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Аналіз вимог апеляційної скарги дає підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції оскаржуються лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування рішень про державну реєстрацію прав і їх обтяжень № 10427503 і № 10410594 від 29.01.2014 року на незавершене будівництво, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржуються, а тому законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині вимог судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Іншими учасниками справи рішення суду в апеляційному порядку не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.( ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що на підставі рішення Городоцької міської ради Львівської області від 21.12.2012 року № 959, між ОСОБА_1 та Городоцькою міською радою Львівської області 02.04.2013 року укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,02 га, кадастровий номер :29:003:0028, несільськогосподарського призначення для будівництва та обслуговування крамниці, що на АДРЕСА_1 .

29 січня 2014 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки кадастровий номер :29:003:0028, що посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофєєвою А. М. за реєстровим № 86, відповідно до якого ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 придбав та оплатив згідно з умовами цього договору об`єкт незавершеного будівництва (5% готовністю виконаних робіт) та земельну ділянку площею 0,02 га, надану для будівництва і обслуговування крамниці, що на АДРЕСА_1 .

24 червня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Міхновим О.В. за реєстровим № 1748, згідно з яким ОСОБА_2 продав у власність, а ОСОБА_4 придбав та оплатив згідно з умовами цього договору об`єкти нерухомого майна і зокрема об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку площею 0,02 га, призначену для будівництва і обслуговування крамниці, що на АДРЕСА_1 .

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_4 , з 24.06.2014 року значиться власником нерухомого майна і зокрема: об`єкту незавершеного будівництва (5% готовності) та земельної ділянки площею 0,02 га, кадастровий номер :29:003:0028, призначеної для будівництва та обслуговування крамниці, що на АДРЕСА_1 .

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 18 травня 2017 року (яке набрало законної сили), позовні вимоги Городоцької міської ради Львівської області задоволено частково, витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,02 га несільськогосподарського призначення для будівництва та обслуговування крамниці кадастровий номер :29:003:0028, що на АДРЕСА_1 та передано таку територіальній громаді міста Городок в особі Городоцької міської ради Львівської області.

З матеріалів справи також убачається, що договори купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва (5% готовністю виконаних робіт), що знаходиться на АДРЕСА_1 , укладені 29 січня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та 24 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у встановленому законом порядку недійсними не визнавались, об`єкт незавершеного будівництва від його останнього власника ( ОСОБА_4 ) на користь позивача не витребовувався, останнім його право власності на вказаний об`єкт незавершеного будівництва не підтверджено.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що на день ухвалення судом рішення у справі, право власності на об`єкт незавершеного будівництва (5 % готовності) від 25.07.2011 року, що на земельній ділянці кадастровий номер :29:003:0028, площею 0,02 га, на АДРЕСА_1 , не скасовано, підстави виникнення права власності на згаданий об`єкт незавершеного будівництва, документи, що слугували підставою для реєстрації права власності на зазначений нерухомий об`єкт, не оспорювались, а позивачем не доведено його право власності або інше речове право на цей об`єкт, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав і їх обтяжень на нього.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 490Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Городоцької міської ради Львівської області залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 29.03.2021 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н. П.

Цяцяк Р.П.