Справа № 163/26/21
Провадження № 2-о/161/87/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Фурман Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вишнівська сільська рада Любомльського району Волинської області про встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

11.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою на обгрунтування якої зазначив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , на час смерті якого з ним проживала та була зареєстрована мати позивача, тобто дружина померлого, ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України, але не оформила своїх спадкових прав. Після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина, зокрема право на земельну частку (пай) загальною площею 7,46 га, та житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що перед смертю його мати хворіла, а він проживав разом з нею та доглядав за нею. Вказує, що, здійснив поховання останньої та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, зокрема доглядав за будинком та земельними ділянками. Від спадщини не відмовлявся. Однак, у встановлений законом строк позивач не звернувся до нотаріального органу за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Так як не обізнаний з діючим законодавством України, заявник помилково вважав, що оскільки маючи особисті документи, опікуючись спадковим майном, є єдиним спадкоємцем, маючи речі матері та батька, може оформити спадщину в будь який час. Наразі йому необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину, однак нотаріус відмовляє у видачі, у зв`язку з тим, що для цього необхідно встановити юридичний факт прийняття спадщини. Підтвердити факт прийняття спадщини іншим чином він не має можливості, у зв`язку з чим просить суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, а заявлені вимоги задовольнити.

Від представника заінтересованої особи надійшла аналогічна за своїм змістом заява, у якій останній зазначив, що заявлені ОСОБА_1 вимоги він визнає та не заперечує щодо їх задоволення, а розгляд справи просить здійснювати за його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , 05.08.1956 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, внаслідок чого прізвище дружини змінено на « ОСОБА_5 » (а.с. 7).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 . Його матір`ю зазначена ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_2 . Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай), яке перебуває в колишньому колективному (сільськогосподарському підприємстві «Нива» Любомльського району Волинської області, Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВЛ №0269380, виданому Любомльською райдержадміністрацією Волинської області 04.02.2005 року.

Дружина померлого, ОСОБА_3 прийняла спадщину в порядку ст.1268 ЦК України, але не оформила своїх спадкових прав.

22.02.2003 року промерла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.3).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай), яка перебуває в колишньому колективному сільськогосподарському підприємстві «Нива» Любомльського району Волинської області, Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВЛ №0269381, виданому Любомльською райдержадміністрацією Волинської області 04.02.2005 року.

Судом також встановлено, що на випадок своєї смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заповіту не залишали.

Отже, у даному випадку, спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюється за законом.

З огляду на те, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

За змістом ст. 6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ст. 541 ЦК УРСР).

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 , який не заявив відмови від прийняття спадщини, є її син заявник ОСОБА_1 .

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що станом на 22.02.2003 року його матір ОСОБА_3 проживала разом з ним, та саме він здійснював догляд за нею.

Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом ч. ч. 1, 2 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник, і вони є такими, що дозволяють встановити факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , приймаючи до уваги, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вишнівська сільська рада Любомльського району Волинської області про встановлення факту прийняття спадщини задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 23 березня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пушкарчук В.П.