Справа № 541/1355/20
Провадження №2/541/63/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 березня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Куцин В. М.

секретаря судових засідань Калініченко Л. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,1329 га, кадастровий № :00:004:0122, розташовану на території Зуєвецької сільської ради Миргородського району Полтавської області. Право власності на земельну ділянку підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №111871. Спадкодавець 27.05.2019 склав заповіт яким заповів цю земельну ділянку в рівних частках йому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Спадщину позивач прийняв, подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом. Оригіналу державного акту на земельну ділянку позивач серед речей спадкодавця не знайшов, тому постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий № :00:004:0122, як зазначено по причин відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця. В зв`язку з вказаними обставинами, у позивача відсутні умови для одержання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку, тому він з метою захисту своїх прав звернувся до суду.

22 грудня 2020 року в зв`язку з повторним автоматизованим розподілом справа передана судді Куцин В. М., прийнята до провадження та постановлено продовжити підготовче засідання 18.01.2021 року.

Ухвалою суду від 18.01.2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу для судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Суду пояснив, що спадкодавець ОСОБА_4 проживав безоплатно в належному позивачу будинку в селищі В. Багачка. Догляд за ним здійснювала відповідач. Через деякий час ОСОБА_4 виявив бажання скласти заповіт на майновий пай який йому належав у рівних частинах на ім`я відповідача та на його ім`я. В 2019 році ОСОБА_4 помер. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини на підставі заповіту нотаріус відмовив, оскільки був відсутній оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку, тому він змушений звернутися до суду.

Відповідач заявлені позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Надала суду пояснення аналогічні поясненням позивача. Пояснила, що вона повідомляла третю особу ,яка є сестрою ОСОБА_4 про намір останнього скласти заповіт на неї та відповідача, оскільки вони здійснюють за ним догляд. Однак ОСОБА_3 не виявила бажання опікуватися братом та будь яких зауважень з приводу наміру ОСОБА_4 не висловила.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином будь-яких заяв та клопотань на адресу суду не надходило (а.с.81).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8).

За життя ОСОБА_4 мав у своїй власності земельну ділянку площею 4,1329 га розташовану на території Зуєвецької сільської ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:004:0122, що підтверджується світлокопією Державного акту серія ПЛ №111871, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 10-14).

27.05.2019 ОСОБА_4 склав заповіт яким заповів земельну ділянку з кадастровим номером :00:004:0122 в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією заповіту (а.с.15).

Постановою приватного нотаріуса Карбан Є.О. від 30.06.2020 позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0122, після померлого ОСОБА_4 відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку на ім`я спадкодавця (а.с.15).

Оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку у позивача відсутній. Видати новий державний акт на ім`я спадкодавця замість втраченого не має можливості по причині того, що на даний час видача державних актів законодавством не передбачена. Видача державних актів припинена з набранням чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності.

Оскільки на час постановлення рішення ОСОБА_4 помер, визнати право власності померлого неможливо.

Згідно з ст.1220 ЦК України, внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все належне йому майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права власності.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та частиною 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом встановлено, що спадкодавцю належала земельна ділянка площею 4,1329 га з кадастровим номером :00:004:0122. Позивач є спадкоємцем 1/2 частини земельної ділянки за заповітом та вчинив дії по прийняттю спадщини. Через відсутність у нього оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно. За таких обставин його право на спадщину підлягає захисту саме у спосіб визнання за ним права власності на 1/2 частину земельної ділянки за заповітом.

Позовні вимоги позивача не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги ґрунтуються на законі, і підлягають задоволенню в повному обсязі.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1217, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 5, 10, 12, 13, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,1329 га, розташовану на території Зуєвецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:004:0122 згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ПЛ №111871, виданого 11 жовтня 2004 року на ім`я ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя: В. М. Куцин