Справа № 304/1501/20 Провадження № 2/304/127/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

з участю секретаря судового засідання - Гавій Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/1501/20 за позовом ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 липня 1997 року йому та його дядьку ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 його дядько помер, на день його смерті проживав та зараз проживає у вказаній квартирі, здійснює оплату комунальних послуг, проводить поточні ремонти, постійно, безперервно, безперешкодно користується квартирою. На підставі наведеного просив визнати за ним право власності вцілому на вказану квартиру у порядку набувальної давності.

У свою чергу Перечинська міська рада подала відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 липня 1997 року позивачу та його дядьку ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Вказує на те, що у постанові Верховного суду України від 28 квітня 2020 року, справа №552/1354/18, провадження № 61-44893св18 викладено правову позицію стосовно належного позивача у справі про набуття права власності за давністю володіння та зазначено, що позов про визнання права власності за набувальною давністю не може заявляти особа, яка володіє ним за волею власника і завжди знала, хто є власником цього майна. Оскільки із позовної заяви та доданих документів встановлено, що ОСОБА_1 було відомо хто є власником 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , то у позові слід відмовити.

Під час розгляду справи позивач змінив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності в цілому на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,1 кв м у порядку спадкування за законом.

У підготовче судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, змінені ним позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, а також не вирішувати питання судових витрат.

Представник Перечинської міської ради у підготовче судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримав змінені позовні вимоги.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що змінений позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Перечинського РУЮ Закарпатської області 25 січня 2003 року (а. с. 3).

На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10 липня 1997 року, виданого АТ «Перечинський лісохімічний комбінат» згідно з розпорядженням (наказом) від 10 липня 1997 року № 22, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_2 та членам його сім`ї - племіннику ОСОБА_1 (а. с. 5 зворот).

Вказане також підтверджується архівною довідкою № В-320/07-07 від 02 жовтня 2020 року, виданою Перечинською міською радою про те, що у архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації», що переданий на зберігання Перечинській міській раді Закарпатської області, в інвентаризаційній справі наявні відомості щодо проведеної державної реєстрації на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Дана квартира, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 10 липня 1997 року, виданого АТ «Перечинський лісохімічний комбінат» належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що свідчить запис у реєстровій книзі за № 200 (а. с. 11).

Як вбачається з довідки Перечинської міської ради Закарпатської області № 1160 від 03 вересня 2020 року, на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 був зареєстрований позивач ОСОБА_1 , 1969 року народження (племінник) (а. с. 12).

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року (далі - Постанова), відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Спадщина за спадкодавцем ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року).

В той же час як видно з повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю. від 24 березня 2021 року № 4/01-16, норми Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року передбачали тільки дві черги спадкування за законом, за якими племінники у коло спадкоємців включені не були, тому нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_2 (а. с. 43).

Дійсно, нормами ЦК УРСР, зокрема статтями 529, 530 передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (перша черга спадкоємців за законом).

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відтак з врахуванням наведених обставин та з метою захисту прав позивача на спадкування, керуючись положеннями ч. 2 ст. 5 ЦК України, за якими акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи, суд вважає необхідним при вирішення вказаного позову застосувати норми ЦК України.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Так, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що оскільки ОСОБА_1 будучи спадкоємцем п`ятої черги за законом прийняв спадщину за дядьком ОСОБА_2 , оскільки спадкоємці попередніх черг відсутні, позивач постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що змінений позов підлягає частковому задоволенню, а саме щодо визнання права власності у порядку спадкування за ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири у АДРЕСА_2 , оскільки у іншій 1/2 частині така, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 10 липня 1997 року, виданого АТ «Перечинський лісохімічний комбінат», вже належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 .

Що стосується питання розподілу судових витрат, то з врахуванням поданої позивачем заяви, в якій останній просить питання щодо судових витрат не вирішувати, а також положень ст. 13 ЦПК України, за якими суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, суд приходить до висновку, що таке волевиявлення позивача не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, а тому може бути задоволене судом.

Керуючись ст. 5, 328, 331, 1265, 1272 ЦК України, ст. 6-13, 76, 89, 141, 200 ч. 4, 206 ч. 4, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

змінений позов ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування за законом за спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти змінених позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених ЦПК України), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Перечинська міська рада Закарпатської області, ; місцезнаходження: 89200 Закарпатська область Перечинський район м. Перечин, пл.Народна, 16.

Головуючий: Чепурнов В. О.