КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/5458/2021 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Приходька К.П.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Карандашова Ярослава Олександровича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання протиправною бездіяльності щодо невнесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів, визнання протиправною бездіяльності щодо незатвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2018 року прийнято відмову від позову представника позивача ОСОБА_1 - Карандашова Ярослава Олександровича в частині позовних вимог про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства «Дельта Банк» та зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства «Дельта Банк». Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про зобов`язання вчинити дії та визнання бездіяльністю протиправною закрито.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року апеляційну скаргу Карандашова Ярослава Олександровича - представника ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2018 року в частині закриття провадження по цивільній справи за позовними вимогами ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання бездіяльності протиправною скасовано, справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання бездіяльності протиправною - закрито.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Карандашов Я.О. подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, закриваючи провадження, дійшов помилкового висновку про відсутність предмету спору. Підставою для звернення позивача до суду із даним позовом було тривале невиконання відповідачами покладених на них законом зобов`язань, що спричинило негативні наслідки для позивача. Вказує, що невиконання відповідачами вимог щодо включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» та затвердження змін до вказаного реєстру тривало більше року (15 місяців), без повідомлення позивача про причини неможливого своєчасного вчинення дій.

Як наслідок, позивач був змушений звертатись до юристів за отриманням правничої допомоги, нести додаткові матеріальні витрати, та, безсумнівно, відчував моральні переживання з приводу неможливості претендувати на задоволення своїх майнових вимог, як кредитор АТ «Дельта Банк». За таких обставин, вважає, що бездіяльність відповідачів мала би бути визнана судом протиправною.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Карандашов Я.О. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представники Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та третьої особи ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку.

У відповідності до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Карандашова Я.О., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Закриваючи провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність предмету спору, встановивши, що відповідачами було внесено та затверджено зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», відповідно до яких кредиторські вимоги ОСОБА_1 було акцептовано та включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів, рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 10.05.2018 року №1297 зазначені зміни були затверджені.

Проте, апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича щодо невнесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» відносно майнових вимог ОСОБА_1 у розмірі 307 710,13 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» відносно майнових вимог ОСОБА_1 у розмірі 307 710,13 грн.;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», включивши до вказаного реєстру ОСОБА_1 , як кредитора четвертої черги з майновою вимогою у розмірі 307 710,13 грн.;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» з врахуванням майнових вимог ОСОБА_1 , як кредитора четвертої черги, у розмірі 307 710,13 грн.

До відзиву на позовну заяву Фонд гарантування вкладів фізичних осіб долучив рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10 травня 2018 року № 1297 про затвердження змін № 42 до переліку (реєстру) вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та інформування позивача ОСОБА_1 про те, що його вимоги включено до 4 (четвертої) черги погашення вимог кредиторів. (а.с. 39, 57)

31 жовтня 2018 року представником позивача подано до суду заяву про відмову від позову в частині вимог про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», включивши до вказаного реєстру ОСОБА_1 , як кредитора четвертої черги з майновою вимогою у розмірі 307 710,13 грн.; про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» з врахуванням майнових вимог ОСОБА_1 , як кредитора четвертої черги, у розмірі 307 710,13 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2018 року прийнято відмову від позову представника позивача ОСОБА_1 - Карандашова Ярослава Олександровича в частині позовних вимог про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства «Дельта Банк» та зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства «Дельта Банк». Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про зобов`язання вчинити дії та визнання бездіяльністю протиправною закрито.

Таким чином, в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва, після перегляду Київським апеляційним судом ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2018 року, перебувала справа в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича щодо невнесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» відносно майнових вимог ОСОБА_1 у розмірі 307 710,13 грн. та про визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» відносно майнових вимог ОСОБА_1 у розмірі 307 710,13 грн.

Звертаючись до суду із зазначеними вимогами, позивач зазначав, що 28.02.2017 року як спадкоємець свого батька ОСОБА_4 , діючи у повній відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) та Порядку складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, затвердженого Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №3711 від 21.08.2017 року (далі - Порядок), звернувся до Уповноваженої особи ФГВФО Кадирова В.В. щодо включення його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів, замість вимог спадкодавця.

В подальшому, представник позивача неодноразово звертався до відповідачів із письмовими заявами (від 25.07.2017 року, 31.10.2017 року, 20.03.2018 року), звертався за роз`ясненнями до працівників АТ «Дельта Банк», проте жодних результатів вказані дії не принесли і на момент звернення до суду із даним позовом позивачу ОСОБА_1 відповідачами не було надано інформації чи внесено такі зміни в реєстр акцептованих вимог кредиторів та чи затверджені такі зміни відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктами 2, 10 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом: визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК Українисуд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Закриваючи провадження у справі та посилаючись на відсутність предмета спору, суд першої інстанції не врахував, що, окрім вимоги про зобов`язання внести та затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», включивши до вказаного реєстру ОСОБА_1 , як кредитора четвертої черги з майновою вимогою у розмірі 307 710,13 грн., позивач також просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідачів, які протягом тривалого часу, з 28 лютого 2017 року по 10 травня 2018 року, не дивлячись на численні звернення позивача, не виконували своїх зобов`язань, на виконання яких уповноважені Законом та Порядком. Зазначені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, обґрунтованості вимог в цій частині не була надана відповідна правова оцінка, чим порушено вимоги процесуального законодавства.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 379ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Карандашова Ярослава Олександровича - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Київ від 18 листопада 2020 року у даній справі скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 березня 2021 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Приходько К.П.