Справа №:755/2999/21
Провадження №: 2/755/2189/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Миненко В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 27 листопада 2019 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Фактично шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. У зв`язку з чим просить розірвати шлюб.

Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку судового засідання до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить не надавати строк на примирення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання до суду надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги не визнає та просить надати строк на примирення для збереження сім`ї.

На підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Відповідно до положень ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно й всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Однак відповідачем не доведена можливість збереження сім`ї, тому у задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення слід відмовити.

Керуючись п. 4 ч.1 ст. 251, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Суддя Н.Є.Арапіна