РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/143/21

Провадження №2-о/568/41/21

30 березня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

Суддя Сільман А.О.,

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1

заінтересована особа Крупецька сільська рада Радивилівського району Рівненської області

про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

До Радивилівського районного суду Рівненської області в порядку окремого провадження надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник просить встановити факт постійного проживання, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем та те, що заявник є рідним сином спадкодавця.

Ухвалою від 16.02.2021 р. заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку окремого провадження.

В судове засідання заінтересована особа - Крупецька сільська рада не з`явилась. Разом з тим, подала клопотання про розгляд справи без участі її представника.

Від заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить заяву задоволити.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву в частині встановлення факту проживання з спадкодавцем, суд враховує наступне.

Частиною 2 ст. 19 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного, позовного та окремого провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1ст. 293 ЦПК України).

Отже, обов`язком суду при розгляді справи окремого провадження є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому, закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Частиною 1 статті 15 та частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси заявника порушені, невизнані або оспорені і за захистом яких прав чи інтересів він звернувся до суду.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з заявою про встановлення факту проживання з матір`ю, посилаючись на те, що необхідність встановлення такого факту, дозволить в подальшому отримати спадок.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.08.19 р.

Так, із змісту заяви вбачається, що предметом заявлених вимог є встановлення факту проживання з матір`ю. Метою встановлення вказаного факту є потенційна можливість вирішення питання про прийняття спадщини, тобто встановлення цього факту може породити відповідні юридичні наслідки у вигляді існування права на об`єкт.

Разом з тим, вимоги заявника обмежені вирішенням питання про встановлення факту, що має юридичне значення, без пред`явлення вимог для подальшого вирішення спору по суті.

Суд може встановити лише юридичний факт у тому випадку, якщо встановлення цього факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Однак, заявник не конкретизував, які інші юридичні наслідки, крім спору про прийняття спадщини, породжує встановлення даного факту, виникнення, зміну або припинення яких особистих чи майнових прав заявника потягне за собою даний факт.

А відтак, суд дійшов висновку, що заявник у цій ситуації штучно використав термін «заява» при застосуванні процесуального механізму встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки інших вимог при зверненні до суду ним заявлено не було, хоча метою встановлення даного факту є майбутнє вирішення спору про право (правовідносини майнового характеру, право на майно за законом), а отже, такий спір має розглядатися судом у порядку позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

А тому, заяву ОСОБА_1 в частині встановлення факту проживання з спадкодавцем, слід залишити без розгляду .

Щодо вимог про встановлення факту, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , суд враховує наступне.

З свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 народися ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матір`ю записана ОСОБА_2 .

В паспорті НОМЕР_3 прізвище заявника записано, як ОСОБА_1 .

У свідоцтві про смерть прізвище матері заявника записано, як " ОСОБА_2 ", що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.08.19 р.

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що спадкодавцем є ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, очевидним є те, що різниця в написанні прізвища заявника та матері в зазначених вище документах, має місце через невдалий їх переклад з російської мови на українську.

Правовідносини, що склались між сторонами, регулюються п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи викладене вище, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт родинних відносин і зазначені обставини перешкоджають подальшому оформленню ним спадщини, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява в частині визнання факту родинних відносин є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.293, 294, 315 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в частині встановлення юридичного факту проживання з спадкодавцем- залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику його право подати позов на загальних підставах.

Заяву ОСОБА_1 в частині встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Заінтересована особа: Крупецька сільська рада Радивилівського району Рівненської області (вул.Довга, 68, с.Крупець Радивилівського району Рівненської області )

Повне судове рішення складене 30.03.21 р.

Суддя А.О. Сільман