Справа № 646/7412/20
№ провадження 2/646/736/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

23 березня 2021 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова під головуванням

суддіДемчини Т.Ю.
з участю секретаря судового засіданняСаламахи В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Червонозаводського районного суду міста Харкова у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «Приватбанк», Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 43502,55 грн. заборгованості за кредитним договором, а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору від 10.11.2011, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності. Однак позичальник ОСОБА_1 не виконала умов договору щодо повернення кредиту на умовах і в порядку, передбачених договором, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість, розмір якої станом на 26.10.2020 складає 43502,55 грн. та яка складається з: 32002,55 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 11500,00 грн. заборгованості за простроченими відсотками.

В судове засідання представник позивача не з`явився, клопотав про розгляд справи у його відсутності, у поданій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та винесення заочного рішення у справі. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. На підставі ст.223 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності сторін.

У поданому відзиві на позов ОСОБА_2 позовні вимоги не визнаються у повному обсязі з наступних підстав. Відповідачка не погоджується з розміром визначеної Банком заборгованості за тілом кредиту, оскільки у розмірі 32002,55 грн. кредитні кошти не отримувала, максимальний кредитний ліміт за час користування карткою складав 18470,00 грн. Як вбачається з наданої до позовної заяви Виписки по рахунку, останній раз вона знімала кошти в межах кредитного ліміту 10.11.2018 в сумі 17709,73 грн., після чого здійснювала повернення кредитних коштів, зокрема, 16.01.2019 в сумі 1000,00 грн., 24.01.2019 в сумі 1065,00 грн., 25.02.2019 - в сумі 1000,00 грн., 14.03.2019 в сумі 110,00 грн. та 100,00 грн., 26.04.2019 в сумі 2450,00 грн., 16.10.2019 в сумі 5000,00 грн., 21.10.2019 в сумі 1650,00грн. Розрахунок заборгованості, наданий до позовної заяви, не є належним доказом наявності у неї заборгованості, оскільки не підтверджений первинними бухгалтерськими документами, цей розрахунок містить відомості про списання з рахунку процентів та інших платежів (за сервісами «Миттєва розстрочка», «Оплата частинами»), а такі умови відсутні у підписаній нею Анкеті-заяві, що свідчить про відсутність підстав вважати їх умовами укладеного нею з Банком договору, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. З підстав, викладених у цій правовій позиції, а також правових позиціях Верховного Суду у постановах від 06.06.2018 у справі №325/1163/16-ц, від 06.09.2017 у справі № 6-2071цс-16, ОСОБА_2 просила суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» прострочених відсотків в сумі 11500,00 грн. Фактичний розмір отриманого нею кредиту складає 23262,89грн., у цій частині позовні вимоги ОСОБА_2 визнала.

Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Підставами для такого висновку суду є наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 10 листопада 2011 року ОСОБА_3 заповнила та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців і керівників корпоративних клієнтів, отримавши кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок та платіжну картку. У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, розміщеними на офіційному сайті Банку за електронною адресою: https://www.pb.ua.

У підтвердження укладення із ОСОБА_3 кредитного договору, до підписаної відповідачкою Анкети-заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/).

Зі змісту Анкети-заяви (у частині зазначення дати народження, індивідуального податкового номеру платника податків), копії її паспорта вбачається та у відзиві на позов відповідачкою не спростовується, що ОСОБА_3 після підписання Анкети-заяви, а саме 07.12.2011 уклала шлюб, отримавши прізвище ОСОБА_4 .

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 26.10.2020 становить 43502,55 грн. і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту 32002,55 грн., заборгованості за простроченими відсотками 11500 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Запропоновані Банком умови публічного договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Аналіз положень ст.ст.633, 634 ЦК України дає підстави для висновку, що споживач послуг банку (особа, яка підписує Анкету-заяву) приєднується до тих умов, з якими ця особа ознайомлена.

Аналіз положень ст.ст.549, 551, 1048, 1049, 1050, 1056-1 ЦК України дають підстави для висновку, що у разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитом та неустойка можуть встановлюватись законом та договором.

У Анкеті-заяві позичальника ОСОБА_2 від 10.11.2011 процентна ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, порядок та умови збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань (овердрафт), порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів), не зазначені. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, крім розрахунку заборгованості за договором станом на 26.10.2020, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (надалі Витяг з Тарифів) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ (надалі Витяг з Умов та правил) як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів, а також Витягом з Умов та правил, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, умови, порядок нарахування та розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, дії банку при нарахуванні відсотків та інших платежів у випадку недостатності коштів та вичерпання кредитного ліміту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил розуміла відповідачка, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, порядку та умов збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань (овердрафту), сплати неустойки (пені, штрафів).

Відповідно до п.1.1.6.1, 1.1.6.2 наданого до позовної заяви Витягу з Умов та Правил, зміни до цих Умов і правил надання банківських послуг вносяться Банком щомісяця в однобічному порядку у випадках, не заборонених законодавством України, а у тих випадках, коли це неможливо, Банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання офіційного сайту Банку, ознайомлення з інформацією або підпису необхідних документів безпосередньо у відділенні Банку, чи іншими каналами зв`язку. Отже, умови надання послуг залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). При цьому, Тарифи, Умови та Правил надання послуг неодноразово змінювались з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з даним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, за відсутності у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, умов та порядку нарахування пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, неустойки, умов та порядку збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Таким чином, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил, надані до позовної заяви, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 10 листопада 2011 року шляхом підписання ОСОБА_2 Анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, встановлену у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

Згідно з наданою позивачем довідкою про зміну умов кредитування, протягом дії кредитного договору розмір наданого ОСОБА_2 кредитного ліміту змінювався наступним чином: станом на 19.02.2018 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн.; з 19.04.2018 кредитний ліміт було збільшено до 10000,00 грн. та того ж дня зменшено до 5000,00 грн.; з 23.07.2018 кредитний ліміт збільшено до 15000,00 грн.; з 14.08.2018 до 20000,00 грн.; з 19.10.2018 кредитний ліміт було зменшено до 18470,00 грн.; з 13.05.2019 зменшено до 0,00грн.

Суду не надано документів у підтвердження підстав та порядку іншого збільшення кредитного ліміту ОСОБА_2 , а тому сумнівними є наведені позивачем у розрахунку заборгованості відомості про наявність у неї заборгованості за тілом кредиту у розмірі, що перевищує 20000,00 грн. (32002,55 грн.)

Суд враховує, що згідно з п.2.1.1.12.6.4 наданого до позовної заяви Витягу з Умов та Правил, уразі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частини понад 210 днів увесь, Кредит (Овердрафт) вважається простроченим та нарахування з дати переведення Кредиту (Овердрафту) у статус прострочених Боргових зобов`язань проводяться згідно з п.п. 2.1.1.12.6.1, а згідно з п.2.1.1.14.6 та п.2.7.6.7 Витягу з Умов та Правил, увипадку недостатньої кількості коштів для сплати чергового платежу по сервісу «Оплата Частинами» та у разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу по сервісу "Миттєва розстрочка" Клієнт доручає банку встановити овердрафт на кредитну карту на суму необхідну для оплати чергового платежу. Разом з тим, за відсутності у Анкеті-заяві домовленості сторін про такі умови та ненадання доказів ознайомлення з ними позичальника та його згоди, вказані положення Умов та Правил не може бути підставою для збільшення тіла кредиту за межі встановленого кредитного ліміту.

За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення з відповідача наведених у позовній заяві та розрахунку заборгованості ОСОБА_2 станом на 26.10.2020 заборгованості за простроченими відсотками в сумі 11500,00 грн., а також заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 32002,55 грн., розрахованої з урахуванням передбаченого Умовами та Правилами порядку збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань у разі недостатності на рахунку коштів для нарахування передбачених платежів.

Вирішуючи вимогу в частині повернення тіла кредиту, суд враховує наступне.

У суду відсутні підстави для врахування при вирішенні справи наведених у відзиві на позов доводів ОСОБА_2 про те, що останній раз вона знімала кошти в межах кредитного ліміту 10.11.2018 в сумі 17709,73 грн. Такі наведені у відзиві на позов обставини не підтверджуються даними Виписки по рахунку ОСОБА_2 , з якої вбачається, що 10.11.2018 нею було виконано грошовий переказ та перераховано з карткового рахунку 598,00 грн., у той час як баланс коштів на картці після цієї операції склав: -17709,73 грн. У суду відсутні підстави для обчислення заборгованості ОСОБА_2 за тілом кредиту шляхом додавання до цієї суми інших зазначених у відзиві на позов окремих видатків кредитних коштів, оскільки такий наведений у відзиві на позов розрахунок заборгованості за тілом кредиту проведений не суцільним способом, і з виписки вбачається здійснення ОСОБА_2 інших витрат кредитних коштів, які у виконаному нею розрахунку не зазначені.

Беручи до уваги Анкету-заяву та виходячи з положень ст.ст.626, 628, 1046 ЦК України, суд встановив, що між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір позики, за узгодженими умовами якого АТ КБ «Приватбанк» передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти, а остання зобов`язалась повернути позикодавцеві таку ж їх суму. При цьому, укладений між сторонами кредитний договір від 10.11.2011 у вигляді підписання ОСОБА_2 . Анкети-заяви, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи, що строк повернення отриманих грошових коштів сторонами у Анкеті-заяві не встановлено, зобов`язання з їх повернення виникає у відповідача протягом строку, визначеного законом, з дня пред`явлення позивачем вимоги про це, тобто у даній справі - з дня пред`явлення позову.

Згідно з наданими позивачем доказами, ОСОБА_2 встановлювався та змінювався кредитний ліміт у розмірі не більше 20000,00 грн. З наданих позивачем розрахунків не вбачається, яким чином та за який період у позичальника утворилась заборгованість по поверненню тіла кредиту в сумі 32002,55 грн. При цьому, як видно з Виписки по рахунку ОСОБА_2 станом на 26.10.2020, така заборгованість утворилась у зв`язку зі збільшенням тіла кредиту на розмір нарахованих відсотків за його користування та інших платежів («Оплата частинами», «Миттєва розстрочка» тощо), нарахованих відповідно до положень Умов та Правил у зв`язку з недостатністю коштів для їх нарахування на картковому рахунку. Разом з тим, як зазначено вище, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для врахування цих нарахувань до заборгованості за тілом кредиту, наданого ОСОБА_2 .

Встановлюючи розмір коштів, який підлягає поверненню відповідачкою за умовами укладеного між Банком та ОСОБА_2 договору позики від 10.11.2011 у вигляді підписання відповідачкою Анкети-заяви, суд керується наступним.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за договором станом на 26.10.2020 містить відомості про витрати клієнтом кредитних коштів (стовпець 3 розрахунку), з якого вбачається, що за період з 10.04.2018 по 13.03.2020 нею витрачались позичені кошти, і загальна сума таких витрат складає 86193,42 грн. (сума витрат за кожну з наведених у розрахунку дат).

Крім того, розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за договором станом на 26.10.2020 містить відомості про суми погашення за наданим кредитом (стовпець 21 розрахунку), з якого вбачається, що за період з 13.04.2018 по 11.12.2019 нею повертались позичені кошти, і загальна сума такого повернення складає 75798,26 грн. (сума погашення за кожну з наведених у розрахунку дат).

Таким чином, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за договором станом на 26.10.2020, на дату звернення позивача з даним позовом відповідачка не повернула позикодавцеві частину позики в сумі: 86193,42 грн. 75798,26 грн. = 10395,16 грн.

Зі змісту відзиву ОСОБА_2 на позов вбачається, що нею визнаються позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту на суму 23262,89 грн. Відповідно до ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, однією з умов ухвалення судом рішення про задоволення позову у разі його визнання відповідачем, є наявність для того законних підстав.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 наведених у позовній заяві та розрахунку заборгованості станом на 26.10.2020 заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 32002,55 грн., незважаючи на визнання відповідачкою позову у сумі 23262,89 грн., виходячи з положень ст.1049 ЦК України, суд вбачає правові підстави для стягнення неповернутої частини позики у визнаному судом обґрунтованим розмірі - 10395,16 грн. як різниці між розміром позичених та повернутих відповідачкою коштів.

Судові витрати слід присудити пропорційно до задоволеної частини позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.207, 526, 530, 549, 551, 625, 626, 628, 630, 634, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 81, 258-259, 263-265, 280-282, 289 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» 10395 (десять тисяч триста дев`яносто п`ять) грн. 16 коп. заборгованості за кредитним договором.

У решті вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» 502 (п`ятсот дві) грн. 28 коп. понесених судових витрат.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, , рахунок № НОМЕР_1 , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддя: Т.Ю.Демчина