Провадження № 22-з/812/44/21
26 березня 2021 року м. Миколаїв Справа № 487/2086/17
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого Царюк Л.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України», Банк) про визнання частково нікчемним договору про іпотечний кредит та зобов`язання перерахувати платежі за кредитом,
У квітні 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з останнього кредитну заборгованість, яка утворилась станом на 04 квітня 2017 року, у розмірі 24 054,18 доларів США, з яких: 23 033,46 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 550,54 доларів США за відсотками; 470,18 доларів США комісії та 19 720,82 грн пені, а також 3% річних від прострочених сум заборгованості у розмірі 174, 82 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовував неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, укладеного з банківською установою 21 червня 2007 року, за яким позичальник отримав 27 000 доларів США на придбання нерухомості на строк до червня 2027 року.
ОСОБА_1 подав зустрічний позов про встановлення нікчемності окремих умов договору, зокрема абзацу 2-4 пункту 1.12 та абзацу 4, 6 пункту 3.4, посилаючись на нечесну підприємницьку діяльність, яка вводить споживача в оману та порушує його права, як споживача банківських послуг, а також просив про перерахунок сплачених ним на погашення заборгованості комісійних виплат.
Посилався на те, що на час підписання договору про іпотечний кредит він був введений в оману працівниками банку щодо істотних умов договору, загальної сукупності вартості, що відповідно до статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» розцінюється як елемент нечесної підприємницької практики, використання якої заборонено Законом.
Крім того, зазначав, що відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» встановлення кредитором будь-яких зборів, зокрема комісії за супроводження кредиту, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року первісний позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 23 584 доларів США та 3 133,42 грн, з яких: 23 033,46 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 550,54 доларів США проценти, 2 958, 60 грн пеня та 174, 82 грн 3% річних від простроченої суми заборгованості. В іншій частині позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року змінено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором про іпотечний кредит від 21 червня 2007 року № 59 заборгованість за основним зобов`язанням станом на 04 квітня 2017 року в розмірі 22 605,97 доларів США, 2 950,6 грн пені та 174,82 грн 3% річних за прострочення грошового зобов`язання. В іншій частині судове рішення залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 січня 2021 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання нікчемними пунктів 1.12 кредитного договору (щодо комісії, винагороди за супроводження кредиту, за розрахунково-касове обслуговування при достроковому погашенні кредиту) та 3.4 змінено, викладено їх мотивувальну частину в цій частині в редакції цієї постанови.

Постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року в частині вирішення позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про зобов`язання перерахувати платежі за кредитом скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та зустрічних позовних вимог про зобов`язання перерахувати платежі за кредитом скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Миколаївського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором про іпотечний кредит № 59 від 21 червня 2007 року станом на 04 квітня 2017 року заборгованість у складі 22 510,69 доларів США заборгованість за основним зобов`язанням; 69,10 доларів США заборгованість за відсотками; 7 760.90 грн. пеня та 4 668.24 грн. - три проценти річних за прострочення грошового зобов`язання.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Миколаївського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» 8 984 грн 37 коп. судових витрат.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про зобов`язання перерахувати платежі за кредитом відмовлено.

В іншій частині судове рішення місцевого суду залишено без змін.

18 березня 2021 року до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій заявник просив суд ухвалити додаткове рішення стосовно його позовної вимоги про зобов`язання кредитора відновити порушене право заявника виконувати зобов`язання за кредитним договором та здійснити розподіл судових витрат, понесених ним в суді касаційної інстанції за подачу касаційної скарги, який не було вирішено Верховним Судом.

Згідно приписів частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

За приписами частин 3, 4 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється у тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції допустив розгляд заяви ОСОБА_1 без участі учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Заявник стверджує, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за його апеляційною скаргою не вирішив позовну вимогу про зобов`язання кредитора ПАТ «Державний ощадний банк України» відновити порушене право ОСОБА_1 виконувати зобов`язання за кредитним договором, що була заявлена в його зустрічному позові.

Між тим колегія суддів не погоджується з такими аргументами заяви, оскільки судом апеляційної інстанції при новому розгляді справи перевірялися законність та обґрунтованість прийнятого рішення судом першої інстанції тільки в частині вимог первісного та зустрічного позову, що була скасована судом касаційної інстанції та направлена на новий апеляційний розгляд.

Так, згідно до постанови Верховного Суду від 14 січня 2021 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання нікчемними пунктів 1.12 кредитного договору (щодо комісії, винагороди за супроводження кредиту, за розрахунково-касове обслуговування при достроковому погашенні кредиту) та 3.4 змінено, викладено їх мотивувальну частину в цій частині в редакції цієї постанови.

Постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року в частині вирішення позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про зобов`язання перерахувати платежі за кредитом скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Таким чином, з огляду на приписи частини 1 статті 417 ЦПК України, оскільки судом касаційної інстанції на новий розгляд до апеляційного суду цивільну справу було направлено, зокрема, лише в частині вирішення зустрічного позову про зобов`язання перерахувати платежі за кредитом, апеляційний суд переглядав справу саме у частині цих вимог.

З огляду на викладене, вимога заяви ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення стосовно позовної вимоги про зобов`язання кредитора відновити порушене право заявника виконувати свої зобов`язання за кредитним договором задоволенню не підлягає.

Щодо іншої вимоги заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду з касаційною скаргою, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зазначено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справ, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом, пов`язані з порушенням прав споживачів, то останній за приписами частини 3 статті 22 закону України «Про захист прав споживачів» звільняється від сплати судового збору при зверненні до суду з зустрічним позовом та в подальшому при зверненні з апеляційною чи касаційною скаргою.

Як вбачається з матеріалів справи при зверненні до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року, ОСОБА_1 сплатив за її подання судовий збір у розмірі 8 585 грн, що дорівнювало 50% від суми судового збору, яка підлягала сплаті за її подання, а саме 17 170 грн.

За клопотанням скаржника ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2019 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 8 585 грн до ухвалення судового рішення у справі.

Між тим, на час постановлення Верховним Судом постанови від 14 січня 2021 року, питання щодо розподілу судових витрат та стягнення зі ОСОБА_1 судового збору у розмірі 8 585,00 грн вирішено не було.

У зв`язку з цим, заява ОСОБА_1 в частині вирішення питання про судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання касаційної скарги до Верховного Суду, підлягає задоволенню.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 .. Банк просив суд стягнути з останнього заборгованість, яка утворилась станом на 04 квітня року, у розмірі 24 054,18 доларів США, з яких: 23 033,46 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 550,54 доларів США за відсотками; 470,18 доларів США комісії та 19 720,82 грн пені, а також 3% річних від прострочених сум заборгованості у розмірі 174, 82 грн, що в гривневому еквіваленті дорівнювало суму в загальному розмірі 667 752,67 грн (24 054,18 х 26,933241 (т. 1 а.с.44) + 19 895, 64 грн).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 02 березня 2021 року з відповідача ОСОБА_1 на користь Банку стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит № 59 від 21 червня 2007 року станом на 04 квітня 2017 року у складі 22 510,69 доларів США заборгованість за основним зобов`язанням; 69,10 доларів США заборгованість за відсотками; 7 760.90 грн. пеня та 4 668.24 грн. - три проценти річних за прострочення грошового зобов`язання, що в гривневому еквіваленті разом складає 622 639, 81 грн та дорівнює 93,24% від заявлених Банком позовних вимог.

З урахуванням пропорційного розміру задоволених позовних вимог зі ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь держави за подачу касаційної скарги у розмірі 7 424, 31 грн. (17 170,00 грн. х 6,76% - 8 585,00 грн).

Керуючись статтями 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави 7 424 грн 31 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення стосовно позовної вимоги про зобов`язання кредитора відновити порушене право заявника виконувати свої зобов`язання за кредитним договором - відмовити.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська