Провадження № 2/522/3341/21
УХВАЛА

26 березня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю, вселення,

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2016 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю, вселення.

Ухвалою судді від 04 жовтня 2016 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено судове засідання.

ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_1 , третя особа Одеська міська рада про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

21 квітня 2017 року ухвалою суду відмовлено в прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_1 натоліївни, третя особа Одеська міська рада про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та обєднанні його з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю, вселення. Зустрічний позов ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_1 , третя особа Одеська міська рада про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно передано до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси на авторозподіл, як окрему позовну заяву.

В той же день, тобто 21 квітня 2017 року представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотаннями про зупинення провадження по справі № 522/18234/16-ц до набрання законної сили рішення по справі № 522/3804/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання договору недійсним, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою судді від 21 квітня 2017 року клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі задоволено та провадження по справі № 522/18234/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю, вселення зупинено до набрання законної сили рішення по справі № 522/3804/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання договору недійсним, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

27 січня 2020 року ухвалою суду поновлено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю, вселення та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 квітня 2020 року на 15 годин 30 хвилин, у зв`язку з тим, що ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2019 року у справі № 522/3804/17-ц залишений без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання договору недійсним, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин.

В судове засідання 26 березня 2021 року позивач не з?явився, що є черговою повторною неявкою позивача в судові засідання 09.04.2020 року, 17.06.2020 року, 20.08.2020 року та 07.12.2020 року та 03.03.2021 року, про час, дату і місце яких позивач повідомлявся належним чином.

26 березня 2021 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сокалюка В.П. надійшла заява до суду про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з неодноразовою неявкою позивача до суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд встановив, що матеріали справи містять докази належного сповіщення позивача про розгляд справи у судових засідання, що були призначені 09.04.2020 року, 17.06.2020 року, 20.08.2020 року та 07.12.2020 року, 03.03.2021 року та 26.03.2021 року за зазначеною позивачем адресою, про що в матеріалах справи є відповідна інформація.

Заяв, які суд міг би розцінювати як заяви про розгляд справи за відсутності позивача чи заяв про відкладення розгляду справи з огляду на поважність причин не можливості прибуття в судове засідання, позивачем не подавалось.

З огляду на складність змісту правовідносин між сторонами, справа не може бути розглянута без участі позивача. Справа вже тривалий час знаходиться в провадженні суду при цьому позивач не вчиняє будь-яких дій для прискорення розгляду справи.

Відповідно до п.11 ч.3 ст. 2 ЦПК України, основною засадою (принципом) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд розцінює безпідставні неявки позивача, що сповіщений належним чином про час, дату і місце судового засідання як зловживання позивачем своїми процесуальними правами, що є недопустимим.

Крім того, Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставити лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю, вселення перебуває в провадженні Приморського районного суду м. Одеси з вересня 2016 року.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання.

Як видно з матеріалів справи, позивач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом надіслання судових повісток на зазначену в позові адресу місця проживання позивача.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, причин для відкладення розгляду справи, які можуть бути визнані поважними, як і підстав для неприбуття позивача або через представника, в судове засідання не було.

Внаслідок чого, суд вважає, що позивач допустив безпідставні неявки в судові засідання, а саме 09.04.2020 року, 17.06.2020 року, 20.08.2020 року та 07.12.2020 року, 03.03.2021 року та 26.03.2021 року.

Отже, аналіз викладених вище обставин, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення позивачем своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразились у систематичному не з`являнні в судові засідання, шляхом зловживання своїми правами та безпідставного затягування судового розгляду справи.

За таких обставин, суд вважає можливим застосувати наслідки, які передбачені ст. 257 ЦПК України та залишити без розгляду позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю, вселення.

На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.1 ст. 257, ст. 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю, вселення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська