Справа № 324/1962/19
Провадження № 2/324/25/2021
15 березня 2021 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Каретник Ю.М.,
при секретарі Савченко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який згодом уточнив, та на обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що в лютому 2019 року обговорив з відповідачем ОСОБА_2 умови укладення договору купівлі в нього кухонних меблів. На прохання ОСОБА_2 позивач 30 березня 2019 року сплатив йому 8000 грн. авансу за купівлю меблів, про що відповідач власноручно написав розписку, де зазначив, що отримав від ОСОБА_1 передоплату в розмірі 8000 грн., та зобов`язався до 01 травня 2019 року привезти кухонні меблі. У подальшому ОСОБА_2 кухонні меблі не привіз, на неодноразові вимоги їх привезти або повернути аванс він не реагував та продовжує ухилятися від спілкування з даного питання. Тому ОСОБА_1 звернувся із заявою до поліції про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за заволодіння коштами, але поліцією закрито кримінальне провадження у зв`язку з наявністю між позивачем та ОСОБА_2 цивільно-правового спору. Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не уклали договору купівлі-продажу меблів у письмовій формі, то він, за твердженням позивача, є не вчиненим. Виходячи з усної домовленості про купівлю-продаж меблів, правовий режим завдатку до цих правовідносин застосовуватись не може, оскільки сума видавалась позивачем не на підтвердження зобов?язання і не на забезпечення його виконання. Тому сума, передана позивачем ОСОБА_3 30 березня 2019 року, вважається авансом, що відповідає вимогам ст.570 ЦК України. З огляду на викладене, позивач просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 8000 грн. авансу за домовленістю про купівлю-продаж кухонних меблів, а також стягнути 768,40 грн. сплаченого судового збору та 1000 грн. витрат на правову допомогу при підготовці позовної заяви.
У дане судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та без застосування засобів технічної фіксації. Позовні вимоги він підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 також у судове засідання не з`явився, за адресою, підтвердженою відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду, неодноразово викликався в судові засідання судовими повістками, які отримував особисто, а також викликався за адресою, вказаною у розписці, проте, поштове відправлення повернулося до суду з відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім того, відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України суд також здійснював виклики відповідача у судові засідання через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідач ОСОБА_2 після оприлюднення оголошень про його виклики у судові засідання до суду жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, із заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, відзив на позов не подав.
Тому суд розглядає справу за відсутності відповідача за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, відсутність заперечень проти задоволення позову з боку відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Судом встановлено з наявної у матеріалах справи копії розписки, що 30 березня 2019 року ОСОБА_2 , що мешкає в АДРЕСА_1 , взяв передоплату в розмірі 8 тисяч гривень та зобов`язався до 1 травня привезти кухонні меблі.
Проте, у погоджений сторонами строк відповідач ОСОБА_2 кухонні меблі ОСОБА_1 не поставив і отримані від нього кошти не повернув.
Пи цьому, відповідачем ОСОБА_2 не спростовано доводів позивача щодо отримання від ОСОБА_1 саме 8000,00 грн.
При вирішенні спору судом було враховано положення ст. 627 ЦК України, яка передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За вимогами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Частиною 1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 та ч.4 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Істотними умовами договору купівлі-продажу є предмет договору, ціна договору, термін виконання зобов`язань за договором.
Зобов`язанням продавця за договором купівлі-продажу є передача товару.
Відповідно до ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцем знаходження товару.
Згідно із ч.1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.
Відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Основними ознаками завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, який він одночасно і забезпечує, а також він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Як і інші способи забезпечення виконання зобов`язання завдаток вважається дійсним у разі дотримання письмової форми правочину (ст. 547 ЦК України) і може забезпечувати лише дійсне зобов`язання (ст. 548 ЦК України).
Таким чином, внесення завдатку як спосіб виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.
Оскільки договору купівлі-продажу кухонних меблів, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено не було, а сторони лише домовилися про істотні умови такого договору, передана позивачем ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 грошова сума в розмірі 8000,00 гривень є авансом, який підлягає поверненню позивачу.
Тому, на підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення в відповідача на користь позивача 8000,00 грн., оскільки саме таку суму позивач передав відповідачу в якості авансу.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судовий збір у даній справі має бути стягнуто з відповідача у сумі 768,40 грн. на користь позивача.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається, в тому числі, з розміру гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, і встановлюється у договорі про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).
На підтвердження отримання правничої допомоги відповідачем надано суду Договір про надання правової допомоги від 12 листопада 2019 року; акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг від 13 листопада 2019 року, згідно якого здійснено консультування щодо законодавчого врегулювання порядку стягнення авансу за договором та стосовно необхідних документів для підготовки позову (вартість 100 грн.) та підготовлено позовну заяву (вартість 900 грн.); квитанцію до прибуткового касового ордеру №12 від 13 листопада 2019 року, згідно якої прийнято від ОСОБА_1 1000,00 грн., підстава оплата за договором від 12 листопада 2019 року.
Тому, враховуючи дотримання представником позивача вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, а саме: оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд вважає заявлену суму витрат обґрунтованою і такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 203, 570, 626, 628, 631, 638, 639, 655 ЦК України, ст.ст.11, 12, 13, 81, 128 ч.11, 133, 141, 223 ч.4, 247 ч.2, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , кошти, передані як аванс, у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок, а також стягнути 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, а всього стягнути 9768 (дев`ять тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Каретник Ю. М.