Номер справи 220/133/21
Номер провадження2/220/161/21
29 березня 2021 року смт.Велика Новосілка Донецької області
Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:
головуючої-судді Дурач О.А.
за участю секретаря Сербіної І.В.,
26.01.2021 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.
Провадження у справі відкрито 27.01.2021 р. Підготовче судове засідання призначено на 26.02.2021 р., 09.03.2021 р. Справу призначено до розгляду Ухвалою суду від 26.02.2021 р.
Короткий зміст вимог позовної заяви
Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним.
Представник відповідача відзив не надав.
Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і в установленому законом порядку (а.с. 29,30,39,40), у судове засідання не з`явились. Представник позивача надала письмову заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі та участі позивача. Крім того, просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 4000 грн. (а.с. 41).
Предст авник відповідача у судове засідання не з`явився повторно, без поважних причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений рекомендованими листами (а.с. 30,39,40). Клопотань про відкладення розгляду справи або проведення судового засідання без його участі не направив, заяв про відкладення справи суду не надходило, відзиву не подав.
Всправі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, представник відповідача не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву, заперечень та клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно, і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами.
Фактичні обставини, встановлені судом
Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне.
Згідно державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ДН № 004854, позивач на праві власності має земельну ділянку площею 5,43 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Євгенівської сільради Великоновосілківського району, с. Євгенівка, пай № НОМЕР_1 (а.с. 10, звортня сторона аркуша).
26.12.2020 року позивачем на адресу відповідача надіслана вимога про дострокове розірвання договору разом із додатковою угодою до договору оренди землі.(а.с.19-20). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, опису вкладення до листа на ім`я ТОВ «Коронос-Дон» - вимогу про дострокове розірвання договору оренди землі та 2 примірники додаткової угоди про розірвання договору оренди землі представник ТОВ «Коронос-Дон» отримав 05 січня 2021 року (а.с.21-24).
Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права
Згідно з статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
У пункті «б» частини першої статті 90 ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частинами третьою та четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до спірних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду
від 16 травня 2018 року у справі № 420/504/16-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 623/2953/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 420/550/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 623/2422/16-ц, від 12.02.2020 р. у справі № 659/1054/18-ц, від 23 вересня у справі № 623/2044/19.
Таким чином, оскільки дійсно відповідно п. 13.5 вказаного Договору, розірвання договору в односторонньому порядку можливе за письмовою вимогою однієї із сторін після спливу 3-х річного строку дії цього Договору, вказане не протирічить іншим умовам договору, позивач дійсно 26.12.2020 року на адресу відповідача надіслав вимогу про дострокове розірвання договору разом із додатковою угодою до договору оренди землі (а.с.19-20), яка отримана відповідачем 05.01.2021 року (а.с.21), наявні підстави для розірвання вказаного договору оренди та задоволення позовних вимог.
Висновки суду за результатами розгляду позову
Ураховуючи викладене, суд, на підставі належним чином оцінених доказів?визнаючи їх належними, допустимими та достовірними, такими, що узгоджуються між собою в своєму логічному взаємозв`язку, приходить до висновку, про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення у повному обсязі.
Щодо судового збору
Представник позивача надала суду заяву в якій просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 4000 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем долучено квитанцію до прибуткового касового ордеру від 26.01.2021 року щодо надання послуг за договором від 18.12.2020 року у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 28.03.2021 року щодо надання послуг за договором від 18.12.2020 року у сумі 2400 (дві тисячі чотириста) грн., загальна сума 4000 (чотири тисячі) грн. (а.с.41-43).
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними доказами наявність понесених витрат, тому вимога про стягнення цих витрат з відповідача підлягає задоволенню.
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, при поданні позовної заяви судовий збір позивачем сплачено у сумі 908 грн. 00 коп. (а.с. 4), то відповідно до п. 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовій збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви в сумі 908 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 10, 12, 13, 19, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Копію рішення направити сторонам протягом двох днів, в електронній формі - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до відповідного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.А. Дурач