Справа № 353/1071/20
Провадження № 2/353/49/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Луковкіної У.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Мороз М.І.,

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Потятинника Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті прабабусі ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в кінці літа 2020 року їй стало відомо від свого батька ОСОБА_4 , що прабабуся ОСОБА_3 посвідчила на її ім`я заповіт. Звернувшись в нотаріальну контору з метою оформлення спадщини, вона отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Зазначає, що причиною пропуску вказаного строку було те, що вона не знала про існування заповіту, оскільки на момент відкриття спадщини вона не проживала по місцю реєстрації, а перебувала у м. Полтава на навчанні та після закінчення університету з 2005 року проживає в м. Києві. У зв`язку з цим просила визначити їй додатковий трьохмісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 61,20 ум.кад.га, що в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області, згідно сертифікату серії ІФ № 0077290, виданого на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.11.2020 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. Крім цього, витребувано у приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. копію спадкової справи, у разі її відкриття, та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи, зокрема щодо майна: ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання якої було с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду та вирішено викликати для допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 .

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак у позовній заяві вказала, що позов підтримує, просила розгляд справи провести без її участі та погодилась на заочний розгляд справи.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Потятинник Ю.Р. позов підтримав з підстав наведених у ньому, просив його задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , показав, що в кінці літа 2020 року йому від двоюрідної сестри стало відомо, що бабуся ОСОБА_3 посвідчила на ім`я його доньки ОСОБА_1 заповіт. Після чого він одразу повідомив ОСОБА_1 , яка проживає у м. Києві. про наявність складеного на її ім`я заповіту. Додатково вказав, що його донька ОСОБА_1 з 2001 року по 2005 рік перебувала на навчанні у м. Полтава та після його завершення була направлена на роботу до м. Києва. Після того, як він повідомив доньку про заповіт, остання отримала дублікат заповіту та звернулась до нотаріуса у м. Тлумач з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову. Ствердив, що до літа 2020 року нікому з його родини, в т.ч. доньці (позивачці) та братові (відповідачу) не було відомо про існування заповіту на користь ОСОБА_1 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка приватний нотаріус Тлумацького районного нотаріального округу південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Водославська Н.В. показала, що в жовтні 2020 року до неї звернулась ОСОБА_1 із усною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з тим, що позивачка пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини їй було рекомендовано звернутись до суду із позовною заявою по визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Додатково вказала, що вона жодних дій для повідомлення позивачки про відкриття спадщини не вчиняла, її виклик як спадкоємиця за заповітом не здійснювала, у тому числі і шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, оскільки у заповіті були відсутні контактні дані спадкоємця, а також згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, обов`язок щодо повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини виникає після заведення спадкової справи, яка у даному випадку не заводилась. Додатково повідомила, що про існування заповіту на користь ОСОБА_1 вона довідалась після звернення до неї з заявою про оформлення спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 . Перевіривши реєстр щодо наявності заповітів вона встановила, що в 1990 році був посвідчений заповіт від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . В зв`язку з цим нею було призупинено оформлення спадщини за заявою ОСОБА_2 . Зазначила, що спадкові справи після ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не заводились.

Заслухавши думку представника позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0077290 від 30.01.2002 року ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСС «Єдність», що в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області, розміром 61,20 ум.кад.га (а.с. 16). Грошова оцінка вказаної земельної частки (паю) станом на 05.10.2020 року становить 29831,94 грн., що підтверджується інформацією Відділу у Тлумацькому районі ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області (а.с. 19).

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьки є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 14). 17.06.2006 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с. 7). Ще за життя ОСОБА_3 посвідчила на ім`я онуки ОСОБА_7 (позивачка) заповіт, яким заповіла їй все належне на день смерті майно, що підтверджується копією дублікату заповіту, посвідченого державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори Калиняк Н.М. 24.08.1990 року за № 2550 (а.с. 15) та копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі дублікату заповіту від 30.09.2020 року (а.с. 10).

Згідно довідки Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 643/02-13 від 01.10.2020 року на день смерті ОСОБА_3 разом з нею проживали та були зареєстровані по АДРЕСА_1 : син ОСОБА_5 , невістка ОСОБА_10 та онук ОСОБА_2 (відповідач) (а.с. 13).

ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Відповідно до копій витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України від 30.09.2020 року та 31.10.2020 року ОСОБА_4 (батько позивачки) та ОСОБА_2 (дядько позивачки/відповідач) є рідними братами та їх батьками вказано ОСОБА_5 (дідусь позивачки) та ОСОБА_10 (бабуся позивачки) (а.с. 8, 9).

Відповідно до довідки Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 384/02-31 від 19.10.2020 року від імені ОСОБА_5 (дідусь позивачки) в Жуківській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області 23.11.2006 року посвідчувався заповіт за № 29. На день смерті ОСОБА_5 (дідусь позивачки) разом з ним проживали та були зареєстровані по АДРЕСА_1 : дружина ОСОБА_10 (бабуся позивачки) та син ОСОБА_2 (дядько позивачки/відповідач) (а.с. 12).

Згідно відповіді приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Водославської Н.В. від 23.11.2020 року № 610/01-16 встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 (прабабуся позивачки) не заводилась (а.с. 33).

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Водославської Н.В. із усним зверненням щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 (прабабуся позивачки), однак позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що вона пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини, а також на момент смерті спадкодавця не була зареєстрована за адресою померлого, що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Водославської Н.В. № 337/01-16 від 05.10.2020 року (а.с. 17).

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 (прабабуся позивачки), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину.

На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Також згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 (прабабуся позивачки), строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

За змістом цих статтей поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України (в редакції 2003 р.) та ч. 1 ст. 550 ЦК України (в редакції 1963 р.) та про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними.

Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачці, оскільки остання після смерті своєї прабабусі, будучи її спадкоємцем за заповітом, вона пропустила строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка вказувала, що вона не знала про існування заповіту, адже на момент відкриття спадщини вона не проживала по місцю реєстрації, а перебувала у м. Полтава на навчанні (копія диплому серії ТА № 27568560 від 26.06.2005 року, у якому зазначено що вона закінчила у 2005 році Українську медичну стоматологічну академію і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Стоматологія» та здобула кваліфікацію лікар-стоматолог, а.с. 18), та в кінці літа 2020 року їй стало відомо від свого батька ОСОБА_4 , що прабабуся ОСОБА_3 посвідчила на її ім`я заповіт (вказані обставини також в судовому засіданні ствердив свідок ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_11 ).

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок N 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту (пункт 2.2 глави 10 розділу II Порядку N 296/5).

Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку N 296/5).

Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку N 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Проте, з відповіді приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Водославської Н.В. та наданих нею пояснень в судовому засіданні встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, а тому нотаріус жодних дій для повідомлення позивачки про відкриття спадщини не вчиняла, її виклик як спадкоємиці за заповітом не здійснювала, у тому числі і шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17, від 17.10.2018 року у справі № 681/203/17-ц.

З вказаними висновками також погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі N 484/3221/17, від 17.10.2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 10 січня 2019 року у справі N 263/1221/17, від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17, від 25.03.2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 21.09.2020 року у справі N 130/2517/18.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачка пропустила строк для звернення в нотаріальну контору з метою прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 (прабабуся) з поважних причин, оскільки вона не була обізнана про наявність посвідченого на її ім`я заповіту, адже на час відкриття спадщини не проживала разом зі спадкодавцем, спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_3 не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, що свідчить про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, позивачці слід визначити додатковий строк, достатній для подання нею в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини.

На підставі ст.ст. 1233, 1234, 1235, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України (в редакції 2003 р.), ст.ст. 548-550 ЦК України (в редакції 1963 року), керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 247, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , додатковий трьохмісячний строк для прийняття спадщини за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори Калиняк Н.М. 24.08.1990 року за № 2550, після померлої прабабусі ОСОБА_3 , який обраховувати з моменту набрання рішенням законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. Луковкіна

Повний текст судового рішення складено «24» березня 2021 року.