Справа № 523/4697/21
Провадження №2-о/523/206/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.

присяжних Кременюк Ю.Ю., Львова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Єпутатова В.В.,

прокурора Суворовської окружної прокуратури міста Одеси Одеської області Драгоєва М.О.,

представника заявника - лікаря психіатра Грошевої А.І.,

законного представника ОСОБА_1 ,

у присутності особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладку в примусовому порядку ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 в м. Одесі цивільну справу за заявою генерального директора Комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" Одеської обласної ради Волощук А.Є. (місцезнаходження: вул. Воробйова, буд.9, м. Одеса) про госпіталізацію ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до психіатричного закладу в примусовому порядку,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» в особі генерального директора Волощук А. Є. звернулось до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до психіатричного закладут в примусовому порядку, посилаючись на наступне: до Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» 17.03.2021 року о 14-10 год., за невідкладними медичними показниками ургентно, з направленням Ізмаїльської ЦРЛ була доставлена громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та госпіталізована у примусовому порядку згідно ст.. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», у зв`язку з суттєвими порушеннями психічної діяльності, станом психомоторного збудження, агресивною поведінкою, відсутністю критики як до власної поведінки, так і до оточуючої ситуації в цілому.

Під час огляду 18.03.2021 року о 09-00 год. комісія лікарів психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» встановила наступне, що у зв`язку з агресивною та непередбачуваною поведінкою, відсутністю критики до власного стану, схильності до імпульсивних та мало прогнозованих вчинків, наявних психотичних включень (обманів сприйняття), не вірного тлумачення дійсності, наявності погрози життю пацієнтки та життю оточуючих громадянка ОСОБА_2 потребує стаціонарного лікування та до обстеження у примусовому порядку.

У судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_3 , вважала за необхідне госпіталізувати хвору для примусового лікування, мати ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала проти примусового лікування у зазначеній установі та надала пояснення щодо неадекватної поведінки доньки. Пояснила, що у неї з донькою постійні сварки та неадекватна поведінка у дочки викликає у неї занепокоєння. Дочку привезла в м. Одесу потайки, щоб не викликати питання у сусідів та поліції.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила суду, що вона категорично проти примусової госпіталізації. З м. Ізмаїла її привезла мати ОСОБА_4 , застосовуючи насилля, свою агресивну поведінку пояснює тим, що вона розчарувалася в коханні. Також пояснила свою поведінку в психіатричному закладі з незгодою щодо насилля над нею.

Вислухавши представника КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР», лікаря-психіатра Грошеву А.І., прокурора, вивчивши надані документи, заслухавши пояснення матері ОСОБА_2 ОСОБА_1 , суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно з висновком лікарів-психіатрів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР ОСОБА_2 страждає на психічну хворобу, в неї наявні ознаки поведінки, які підтверджують обставини, що викладенні у висновку щодо агресивних дій у психіатричному закладі. Однак суд вважає, що для примусової госпіталізації відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» недостатньо встановлених обставин, оскільки матеріалами справи та поясненнями учасників судового розгляду доведено, що джерелом цієї агресії була неправомірна поведінка матері під час госпіталізації 17.03.2021 року .

На думку суду, заява про госпіталізацію та висновок комісії лікарів-психіатрів не містить безумовних підстав, передбачених ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», які б давали суду право надати згоду на госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку без її усвідомленої згоди, оскільки заявник не надав достатніх доказів на підтвердження обставин вчинення чи виявлення наміру вчинити нею дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або доказів того, що ОСОБА_2 неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В судовому засіданні також не доведено будь-яким чином, що поведінка, дії ОСОБА_2 становлять небезпеку для неї самої чи для оточуючих, а також що вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Встановлення судового контролю за процедурою примусової госпіталізації передбачає дослідження та оцінку судом висновку лікарів-психіатрів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР» про доцільність госпіталізації особи у відділення стаціонару лікарні без її усвідомленої згоди у сукупності з іншими доказами, що підтверджують такий стан особи, який дає підстави саме для примусової госпіталізації.

Сама по собі наявність вищезазначеного висновку лікарів-психіатрів при відсутності інших належних і допустимих доказів про відповідний стан особи, на думку суду є недостатньою для ухвалення рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено презумпцію психічного здоров`я, тобто, кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставі та у порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Правова позиція щодо презумпції психічного здоров`я людини та неможливості незаконного втручання держави в її особисту свободу внаслідок нічим не підтвердженого припущення щодо наявності у неї психічного захворювання викладена у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є обов`язковою для застосування національними судами.

Так, прикладом реалізації права на здоров`я в контексті положень п.п. «е» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стосується позбавлення (обмеження) волі психічнохворих шляхом поміщення їх у психіатричний заклад, є рішення у справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року. У вказаній справі ЄСПЛ звернув увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічнохворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об`єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком.

До заяви не надано, а в судовому засіданні не встановлено, наявність об`єктивної медичної експертизи щодо психічного захворювання ОСОБА_2 , не встановлено рівня психічного захворювання, який виправдовує примусові дії щодо ОСОБА_2 , та не визначено час на який необхідно застосувати примусові заходи.

Окрім того, відповідно до положень принципу 15 «Принципи госпіталізації» додатку до резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 року №46/119 «Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги» передбачено, що «…Коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації…». Це є неприпустимим порушенням прав та свобод особи, оскільки метою примусового лікування є надання своєчасної допомоги за наявності виключних підстав (наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку, нездатність самостійно задовольняти основні свої потреби, можливість завдання значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги), наявність психічного захворювання як такого за відсутності відповідних підстав та їх доказів не може виправдовувати обмеження свободи особи.

Стаття 25 Закону України "Про психіатричну допомогу" передбачає, що особи, яким надається психіатрична допомога, мають права і свободи громадян, передбачені Конституцією України ( 254к/96-ВР ) та законами України. Обмеження їх прав і свобод допускається лише у випадках, передбачених Конституцією України, відповідно до законів України.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 263-265 ЦПК України , ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" , -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви генерального директора Комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" Одеської обласної ради Волощук А.Є. про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 24.03.2021 року.

Суддя: В.Г. Дяченко

Присяжні:

Ю.Ю. Кременюк

Ю.В. Львова