Справа № 147/1090/15-ц
Провадження № 22-ц/801/653/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Натальчук О. А.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 рокуСправа № 147/1090/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Рибчинського В.П., Голоти Л.О.,

за участі секретаря судового засідання Лучицького А. О., представника особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідачки-позивачки ОСОБА_1 адвоката Мирного Є. М., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засідан-ні в м. Вінниці, в режимі відеоконференції, в залі судових засідань апеляційно-го суду цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерцій-ний промислово - інвестиційний банк» про визнання частково недійсним дого-вору відступлення прав вимоги,

за апеляційною скаргою відповідачки-позивачки ОСОБА_1 на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 28 січня 2021 року про призначення повторної судово-економічної експертизи, постановлену у приміщенні суду у смт Тростянець Вінницької області за головування судді Натальчук О. А.,

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство ( далі - ПАТ ) «Аль-фа-Банк» ( правонаступник Акціонерне товариство «Альфа-Банк» ) звернулося у Тростянецький районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зазначаючи наступне. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвести-ційний банк» був укладений договір відступлення прав вимоги, згідно якого ПАТ «Альфа-Банк» набуло права вимоги по конкретно визначених кредитних договорах, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-ін-вестиційний банк» і фізичними особами. Відповідно до вказаного договору від-булося відступлення права вимоги на користь ПАТ «Альфа-Банк» за договором про іпотечний кредит від 06 серпня 2007 року № 04-2.1/640, укладеним ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» із фізичною осо-бою ОСОБА_1 , на підставі якого остання отримала кредит у сумі 110500,00 доларів США. Через неналежне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'-язань станом на 12 серпня 2015 року у неї утворилася заборгованість у загаль-ній сумі 1325971,96 гривні, які позивач просив стягнути на свою користь з від-повідачки у справі.

20 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулася у Тростянецький районний суд Вінницької області із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Ак-ціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання частко-во недійсним договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року. За-значаючи, що оспорюваний нею правочин зачіпає безпосередньо її інтереси, має ознаки договору факторингу, а сторони, що його уклали, на той момент не мали ліцензій на надання фінансових послуг факторингу, тому договір відступ-лення прав вимоги від 17 грудня 2012 року в частині відступлення права вимо-ги за договором про іпотечний кредит від 06 серпня 2007 року № 04-2.1/640 є недійсним. Як наслідок у ПАТ «Альфа-Банк» відсутнє право вимоги до неї за вказаним договором про іпотечний кредит. ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, укладе-ний між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», в частині відступлення прав вимоги за договором про іпо-течний кредит від 06 серпня 2007 року № 04-2.1/ 640, укладеним нею із ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

14 серпня 2019 року представник АТ «Альфа-Банк» адвокат Михніцький Г.Ю. звернувся в суд першої інстанції з письмово викладеним клопотанням про призначення у справі повторної судово-економічної експертизи, на вирішення якої поставити питання: чи підтверджується документально заборгованість по сплаті тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії за обслугову-вання кредиту, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, яка виникла у ОСОБА_1 перед АТ «Альфа-Банк» станом на 12 серпня 2015 року за догово-ром про іпотечний кредит від 06 серпня 2007 року № 04-2.1/640. Виконання повторної судово-економічної експертизи представник банку просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз у місті Києві.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 28 січня 2021 року на задоволення клопотання представника АТ «Альфа-Банк» адвоката Михніцького Г. Ю. у справі призначена повторна судово-економічна експерти-за для вирішення поставленого заявником питання, проведення якої доручено зазначеній експертній установі. Провадження у справі на час проведення екс-пертизи зупинене.

Ухвала суду першої інстанції від 28 січня 2021 року про призначення пов-торної судово-економічної експертизи оскаржується в апеляційному порядку відповідачкою-позивачкою ОСОБА_1 , яка просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нове рішення про відмову у задоволенні клопотання представника АТ «Альфа-Банк» про призначення повторної судово-економічної експертизи. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає оскаржувану судову ухвалу такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуаль-ного права та підлягає скасуванню з огляду на наступне. У цій справі 31 жовтня 2018 року проведена судово-економічна експертиза, висновок якої № 3983/17-21 доданий до її матеріалів. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтова-ністю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наяв-ності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. В ухвалі про призначення повторної екс-пертизи зазначені обставини, які викликають сумніви у правильності поперед-нього висновку експерта, проте в ній не зазначені конкретні обставини, які вик-ликають ці сумніви, немає посилання на конкретні суперечності у первинному висновку експерта від 31 жовтня 2018 року № 3983/17-21. Цей висновок судом не досліджувався, тому оскаржувана ухвала щодо призначення повторної екс-пертизи є передчасною.

Передбаченим законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 18 лютого 2021 року правом подати відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 по-зивач-відповідач АТ «Альфа-Банк», відповідач ПАТ «Акціонерний комерцій-ний промислово-інвестиційний банк» не скористалися, відзиви суду не надій-шли.

Представники АТ «Альфа-Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промис-лово-інвестиційний банк», відповідачка-позивачка ОСОБА_1 в судове засі-дання апеляційного суду не з`явилися з невідомих причин, будь-яких заяв суду від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ОСОБА_1 не надходило. Про місце, день та час розгляду справи усі вказані учасники справи повідомлені завчасно, в установленому порядку, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення судових повіс-ток. У день розгляду справи 17 березня 2021 року апеляційному суду в елек-тронній формі надійшла заява представника АТ «Альфа-Банк» адвоката Мих-ніцького Г. Ю., де він просить слухати справу за його відсутності, заперечує апеляційну скаргу ОСОБА_1 та вважає оскаржувану судову ухвалу від 28 січня 2021 року про призначення повторної судово-економічної експертизи за-конною, такою, що не підлягає скасуванню. У відповідності з нормами статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу в порядку апеляційного провадження у відсутності її учасників, котрі не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення на підтримання апеляцій-ної скарги представника відповідачки-позивачки ОСОБА_1 адвоката Мир-ного Є. М., дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, що стосуються предмету апеляційного оскарження, перевірив-ши законність, обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення, яким є також ухвала суду, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм мате-ріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сто-рони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, вона є законною, обґрунтованою, такою, що з огляду на правовідносини, які ма-ють місце між сторонами у справі, та фактичні обставини справи відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Постановляючи 28 січня 2021 року ухвалу про призначення у справі повтор-ної судово-економічної експертизи, суд першої інстанції, керуючись нормами статей 102, 103, 113 ЦПК України, беручи до уваги роз`яснення Верховного Суду України, викладені у постанові від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосу-вання норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють прова-дження у справі до судового розгляду», виходив з того, що за позицією предс-тавника АТ «Альфа-Банк» мотивувальна частина висновку експерта від 31 жовтня 2018 року № 3983/17-21 містить суперечності, викликає сумніви у її правильності. Для з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення питання щодо наявності чи відсутності документального підтвер-дження заборгованості відповідачки-позивачки перед банком, суд дійшов пере-конання про необхідність призначення у справі повторної судово-економічної експертизи, оскільки у даному випадку необхідні спеціальні знання у іншій ніж право сфері, без яких встановити відповідні обставини неможливо; знання, що виходять за межі знань осіб, котрі беруть участь у справі, та судді, який розгля-дає справу. Проведення експертизи необхідне для досягнення мети об`єктивно-го, правильного та справедливого вирішення справи.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доцільності призначення у справі повторної судово-економічної експертизи з огляду на таке.

У висновку судового експерта від 31 жовтня 2018 року № 3983/17-21 за результатами проведення судово-економічної експертизи у Вінницькому від-діленні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз чітко вка-зано, що за результатами дослідження документів, які були надані в розпоря-дження експерта, заборгованість громадянки ОСОБА_1 за кредитним дого-вором від 06 серпня 2007 року № 04-2.1/640 згідно договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року № б/н ПАТ «Альфа-Банк» станом на 15 серпня 2015 року: залишок кредиту по графіку - 66299,68 доларів США. Погашено кре-диту за період з 17 грудня 2012 року по 15 серпня 2015 року на суму 20609,08 доларів США, основна непогашена строкова сума кредиту станом на 15 серпня 2015 року - 59467,22 доларів США; сума нарахованих відсотків за цей же пері-од - 19024,01 долари США, а сплачених відсотків - 17923,81 долари США. За-боргованість по відсотках станом на 15 серпня 2015 року становить 1100,20 до-ларів США ( дотримана мова оригіналу ). За висновком експертизи заборгова-ність по сплаті тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії за об-слуговування кредиту, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, яка ви-никла у ОСОБА_1 станом на 12 серпня 2015 року за договором про іпотеч-ний кредит від 06 серпня 2007 року № 04-2.1/640 перед ПАТ «Альфа-Банк», документально не підтверджується.

Окремо залишилося спірним питання нарахування та у якій валюті пені за зобов`язаннями боржниці. Зрозуміло, що викладені у висновку судового екс-перта дані викликають ряд запитань, відповіді на які є необхідними для вирі-шення наявного у суді спору.

Клопотання сторони у цій цивільній справі про призначення повторної судово-економічної експертизи вирішене судом без порушень норм цивільного процесуального права. Це клопотання фактично є вимогою про здобуття кон-кретного доказу у справі, який ґрунтується на необхідності доведення предмета доказування, для чого безперечно потрібні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо або вони можуть бути встановлені як сумнівні, такі, що підлягають критичній оцінці. Заявлене представником банку клопотання задоволене судом з метою всебічного, повно-го, об'єктивного вирішення спору, з урахуванням відносин, що склалися між сторонами у справі.

З висновком суду першої інстанції, покладеним в основу оскаржуваної су-дової ухвали, колегія суддів апеляційного суду погоджується, визнає цю ухвалу такою, що всупереч доводам апеляційної скарги, які, безумовно, мають реальне підґрунтя, підлягає залишенню без змін.

Та обставина, на яку посилається особа, яка подала апеляційну скаргу, що має місце уже проведена судово-економічна експертиза від 31 жовтня 2018 ро-ку № 3983/17-21, яку суд першої інстанції не досліджував, не є безумовною під-ставою для відмови у задоволенні клопотання. При цьому слід мати на увазі, що, вирішуючи клопотання щодо призначення повторної експертизи, суд не міг не дослідити наявний експертний висновок хоча б з огляду на урахування мо-тивів клопотання представника банку про призначення цієї експертизи та об-ґрунтування самої ухвали з цього питання.

Апеляційний суд уже зазначав, що судова експертиза у справі є одним із доказів, якому має надаватися відповідна правова оцінка. Згідно статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими стат-тею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мо-тивоване у судовому рішенні.

Відповідно до норм статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на під-ставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що об-ґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які ма-ють значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно статей 77-80 ЦПК України докази оцінюються судом на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності. Належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги дока-зи, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достат-німи є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке дове-дення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Ураховуючи позицію Європейського суду з прав людини щодо обґрунту-вання судом свого рішення та його побудови на правовій, об`єктивній оцінці доказів у справі, приймаючи до уваги, що висновки судової експертизи є фак-тично здобутим за допомогою суду конкретним доказом у справі, який ґрунту-ється на необхідності доведення предмета доказування, суд не помилився, задо-вольняючи клопотання відповідача у справі про призначення повторної судово-економічної експертизи.

Пунктом першим частини першої статті 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування об-ставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері ін-шій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторона-ми (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхід-ності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експер-тизу, яка не означає лише й виключно вдруге призначення експертизи.

Оскаржувана відповідачкою-позивачкою ухвала Тростянецького районного суду Вінницької області від 28 січня 2021 року про призначення повторної су-дово-економічної експертизи не суперечить вказаним нормам цивільного про-цесуального законодавства України. Суд першої інстанції, вирішуючи клопо-тання представника позивача-відповідача щодо призначення у справі заявленої повторної судової експертизи, вірно визначився з необхідністю його задоволен-ня.

З доводами апеляційної скарги однозначно погодитися не можна, колегія суддів апеляційного суду визнає їх такими, що не є достатніми, суттєвими для задоволення скарги та скасування правильної судової ухвали, яка відповідає, як уже наголошувалося, вимогам цивільного процесуального права. Інакші проце-суальні дії суду з відмови у задоволенні клопотання про призначення повторної судової експертизи повинні були б розцінюватися як безпідставне недотриман-ня судом норм статті 12 ЦПК України, що є недопустимим під час відправлення правосуддя і не може бути виправданим за жодних обставин.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказа-ми, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції зали-шає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, яким є також судова ухвала, без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідачки-позивачки ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 28 січня 2021 року про призначення повторної судово-економічної експертизи у цивіль-ній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестицій-ний банк» про визнання частково недійсним договору відступлення прав ви-моги - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскар-женню не підлягає.

Повний текст постанови складений 23 березня 2021 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

Л. О. Голота