Провадження № 2/344/351/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення у розмірі 100 000 гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 13 000 гривень.

Доводами позову зазначає, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 липня 2017 року у справі № 344/4456/17 відповідача визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами. У даній справі він є потерпілим, отримавши в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження, які за висновком експерта, відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральну шкоду, так як внаслідок цієї події він переніс великий стрес і моральні страждання, які полягали в тому, що завдяки щасливому випадку він мало не загинув, проте отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких був змушений тривалий час лікуватися. Після виписки з лікарні, до цього часу, він відчуває наслідки нанесених травм: постійні болі, утруднення при пересуванні, відсутність повного одужання. Все це спричиняло та продовжує спричиняти психологічні і душевні страждання, яких він зазнав протягом всього часу, після завданих йому травм. Внаслідок пошкодження під час ДТП його автомобіль, порушено його звичний спосіб життя. Додаткові моральні страждання йому спричиняє бездіяльність відповідача ОСОБА_4 , який до цього часу не відшкодував йому спричинену шкоду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги просив суд позов задовольнити. В подальшому не прибув у судове засідання, подавши клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо заявлених позовних вимог, зазначаючи, що розмір заявлених позовних вимог не належно підтверджений.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 липня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами (а.с. 6-7).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З висновку експерта № 110/750/16-Д від 23.03.2017 року встановлено, що у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлені тілесні ушкодження: вивих головки правої стегнової кістки з переломом ацетабулярної западини справа, ускладнених післятравматичним остеоартрозом правого кульшового суглоба II ст. зі стійким вираженим больовим синдромом, порушення функції опори та ходи правої нижньої кінцівки в помірній мірі, ішемічно-компресійною нейропатією стегнового і малогомілкового нервів; закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку; рани в ділянках волосистої частини голови, обличчя, лівого ліктьового суглоба, правої кисті та обох нижніх кінцівок; садна в ділянках правого плеча та правої кисті; зруйнування передової стінки лікованої коронкової частини 1-го зуба на верхній щелепі справа, крайовий перелом внутрішньої сторони 2-го зуба на верхній щелепі справа (пломбованого), крайовий перелом 1-го верхнього зуба зліва, перелом коронки каріозно зміненого 2-го на ріні шийки верхнього зуба зліва. Описані вище тілесні ушкодження можуть відповідати терміну, вказаному постанові. Так як в наданій медичній карті № 1507616 стаціонарного хворого ОКЛ краї, кінці та інші морфологічні особливості не описані, первинна судово-медична експертиза гр. ОСОБА_1 проведена після проведена після загоєння ран, вирішити питання про характер ран, яким предметом вони спричинені немає можливості, а решта тілесні ушкодження утворилися від дії тупих х предметів. Вивих головки правої стегнової кістки з переломом ацетабулярної западини справа, ускладнених після травматичним остеоартрозом правого кульшового суглоба II ст. зі стійким вираженим больовим синдромом, порушення функції опори та ходи правої нижньої кінцівки в помірній мірі, ішемічно-компресійною нейропатією стегнового і малогомілкового нервів відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, рани відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, а решта тілесних ушкоджень відноситься до легких. Також, у гр. ОСОБА_1 були рубці в ділянках внутрішньої та зовнішньої поверхонь нижньої третини правого стегна, які можуть бути наслідками проведеної операції: Закрита репозиція вивиху стегна. Монтаж системи скелетного ви тяжіння» (а.с. 8-15).

Позивачем долучено до матеріалів справи виписки та направлення медичних закладів, прас-лист та довідку орієнтовної вартості лікування (а.с. 16-23).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер тілесних ушкоджень позивача, тривалість їх лікування, глибину душевних страждань з цього приводу.

Разом з тим суд зазначає, що позивачем не надано доказів заподіяння моральної шкоди у розмірі заявленого позову. Позивачем не представлено належних доказів, які б вказували, що саме у розмірі, заявленому у позові 100 000 грн. йому заподіяна моральна шкода.

Отже, з урахуванням наведеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що справедливим може бути визнано розмір відшкодування моральної шкоди позивачу у сумі 45 000,00 гривень, оскільки, визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди у 100 000,00 гривень є, на погляд суду, завищеним, не доведеним та не обґрунтованим.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню на відшкодування моральної шкоди підлягає сума в розмірі 45 000,00 гривень.

Також враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у розмірі 45 000 гривень, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 141 КПК України, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненні витрати на правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 5 850 грн. 00 коп. гривень.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 82, 141, 265-268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , моральну шкоду в розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на правничу допомогу у розмірі 5 850 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири ) гривні 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 26.03.2021 року.