Провадження № 2/638/525/21
24 березня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Цвірюка Д.В.,
за участю секретаря Куценко К.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про споживчий кредит, -
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за договором про споживчий кредит №ДКХ-2116 від 21.06.2018 року у сумі 58 033,96 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2018 року до КС «Істок» звернувся ОСОБА_3 із заявою на вступ до кредитної спілки. На засіданні правління Кредитної спілки заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом ОСОБА_1 в члени КС «Істок». У той же день 21.06.2018 року ОСОБА_1 сплатив вступний внесок та обов?язковий пайовий внесок. 21.06.2018 відповідач подав до позивача заяву на отримання кредиту. 21.06.2018 року позивач та відповідач уклали договір про споживчий кредит № ДКХ-2116. Позивач отримав кредит у сумі 20 000,00 грн. і зобов?язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача за вказаний договором кредитна спілка «Істок» уклала з ОСОБА_2 договір поруки № ДКХ-2116 ДП1 від 21.06.2018 року. Однак відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по кредиту, порушуючи умови кредитного договору. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору, з несвоєчасним погашенням кредиту згідно з Графіком, на виконання заходів досудового врегулювання спору, на адресу відповідачів направлена вимога про наявність та з вимогою погашення заборгованості, проте звернення залишені без відповіді та борг відповідачами не погашений, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушеного права. На підставі викладеного позивач просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості по договору споживчого кредиту у загальному розмірі 58 033,96 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою кредиту 11 548,08 грн., заборгованості за платою 21 721,76 грн., заборгованості по відсотках 0,20 грн., інфляційних нарахувань 1 630,23 грн., 100% річних, згідно ст. 625 ЦПК України та п. 4.7.3 кредитного договору 16 133,69 грн., штрафу у розмірі 7000,00 грн., а також судовий збір.
Ухвалою судді від 13.12.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 09.12.2020 року матеріали справи розподілені судді Цвірюку Д.В.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.03.2021 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.
Як встановлено в судовому засіданні, що 21.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Кредитної Спілки «Істок» про прийняття його до членів КС «ІСТОК», що підтверджується заявою від 21.06.2018 року.
Згідно витягу з протоколу засідання правління Кредитної спілки «Істок» №134 від 21.06.2018 року ОСОБА_1 прийнятий до членів КС «ІСТОК».
Того ж дня, а саме 21.06.2018 року, відповідач сплатив на рахунок позивача обов`язковий пайовий та вступний внески, що підтверджено прибутковими касовими ордерами № 2336 та №2337 від 21.06.2018 року.
21.06.2018 року ОСОБА_1 надав до КС «Істок» заявку на отримання кредиту члена кредитної спілки «Істок», у зв`язку із чим на засіданні кредитного комітету Кредитної Спілки «Істок» прийнято рішення щодо надання кредиту, згідно поданої заяви.
Так, 21.06.2018 року між Кредитною Спілкою «Істок» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № ДКХ-2116, за умовами якого кредитор КС «Істок» надає позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 грн. строком на 12 календарних місяців, тобто з моменту підписання цього договору 21.06.2018 року і до 21.06.2019 року, але не може бути менше, ніж строк повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Кредит надавався позичальнику за цільовим призначенням споживчий кредит на лікування на умовах його забезпеченості, строковості, повернення та платності.
У відповідності до п. 3.2. Договору, процентна ставка за користування кредитом за даним Договором становить 0,001 % річних.
Пунктом 3.4., 3.5 Договору встановлено, що базою для нарахування відсотків є сума кредиту, вказана в п.1.1. Договору. Тип процентної ставки - фіксована.
У відповідності до п.2.5 Договору, плата за надання кредиту становить 29,04 грн. щоденно.
Як вбачається з матеріалів справи 27.12.2018 року, сторони уклали Додатковий договір № 1 до договору про споживчий кредит № ДКХ-2116 від 21.06.2018 року, у зв`язку з чим дійшли згоди змінити п.2.5. договору про споживчий кредит № ДКХ-2116 від 21.06.2018 року та викласти його у наступній редакції : «п.2.5. плата за надання кредиту становить 116,16 грн. щоденно».
Також 21.06.2018 року був укладений договір поруки № ДКХ-2116 ДП1 між Кредитною Спілкою «Істок» та ОСОБА_2 , відповідно до п.1.1 якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед кредитором відповідати всім своїм майном за повне та своєчасне виконання всіх зобов`язань, передбачених умовами договору про споживчий кредит № ДКХ-2116 від 21.06.2018 року.
Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по договору за споживчий кредит, систематично порушуючи його умови.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання зобов`язання, більш ніж на 30 календарних днів, то у позивача виникло право вимоги дострокового повернення кредиту, а також на відповідача покладена відповідальність, визначена умовами договору.
Так, у відповідності до п. 4.7.2 Договору, сплата позичальником штрафу у розмірі 1000 грн. за порушення сплати кожного платежу, згідно графіку платежів.
П. 4.7.3. Договору сторони обумовили покладення на позичальника відповідальності за прострочення сплати чергового платежу, повернення позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів), з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100 % річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором, згідно ст. 625 ЦК України.
Щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов`язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов`язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником.
Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов`язання; договір поруки не створює обов`язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель обов`язками; у разі невиконання боржником основного зобов`язання, забезпеченого порукою, поручитель зобов`язується виконати борг боржника замість останнього; обов`язок поручителя полягає не лише у виконанні обов`язку замість боржника, а у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обов`язку боржником.
Оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що між Кредитною Спілкою «Істок» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит, факт отримання останнім коштів підтверджується матеріалами справи. Підписаний договір поруки від 21.06.2018 року є підставою для солідарної відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за виконання зобов`язання по поверненню коштів, отриманих за договором про споживчий кредит № ДКХ-2116 від 21.06.2018 року.
Досудовий порядок врегулювання спору сторони визначили у п.6.2.2. Договору про споживчий кредит № ДКХ-2116, де зазначається, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць, кредитор з урахуванням вимог ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» набуває право: вимагати від позичальника дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов Договору до дня повного виконання зобов`язань за договором; вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання та/або неналежного виконання позичальником умов цього договору. Якщо протягом 30 календарних днів, з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитора, позичальник не погасив кредит та/або нараховані проценти та плату, кредитор набуває право звернутись до суду про стягнення в примусовому порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, на адресу ОСОБА_1 була надіслана вимога № 66 від 27.02.2019 року, а також на адресу ОСОБА_2 була надіслана вимога № 128 від 16.04.2019 року, згідно яких відповідачі повідомлені про наявність заборгованості та необхідність її сплати.
Відомості щодо сплати відповідачами заборгованості матеріали справи не містять.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
Відповідно до положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений строк.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.
У зв`язку з порушенням відповідачами своїх договірних зобов`язань, що виникли за Договором про споживчий кредит № ДКХ-2116 від 21.06.2018 року, та Додатковим договором № 1 від 27.12.2018 року утворилась кредитна заборгованість на загальну суму 58 033,96грн., яка складається із заборгованості за основною сумою кредиту 11 548,08 грн., заборгованості за платою 21 721,76 грн., заборгованості по відсотках 0,20 грн., інфляційних нарахувань 1 630,23 грн., 100% річних, згідно ст. 625 ЦПК України та п. 4.7.3 кредитного договору 16 133,69 грн., штрафу у розмірі 7000,00 грн.
При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, оскільки відповідачі, на виконання свого процесуального обов`язку не надали належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 543, 546, 553, 554, 610, 611, 625, 626, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити в повному обсязі.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Істок» суму по кредитному договору ДКХ-2116 від 21.06.2018 року у загальному розмірі 58 033(п`ятдесят вісім тисяч тридцять три) гривні 96 копійок, яка складається із заборгованості за основною сумою кредиту 11 548,08 грн., заборгованості за платою 21 721,76 грн., заборгованості по відсотках 0,20 грн., інфляційних нарахувань 1 630,23 грн., 100% річних, згідно ст. 625 ЦПК України та п. 4.7.3 кредитного договору 16 133,69 грн., штрафу у розмірі 7000,00 грн.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Істок» судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 копійок по 960,50 гривень з кожного.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 24.03.2021 року.
відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .
Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк