Справа № 487/6703/18
Провадження № 4-с/487/29/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участю секретаря судового засідання Поліщук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. про арешт коштів та майно боржника,

В С Т А Н О В И В

15.01.2021 року, ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. про арешт коштів та майно боржника.

У своїй скарзі, заявник зазначила, що у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. перебувало на виконанні виконавче провадження №60901005 від 17.12.2019 по виконанню виконавчого листа №487/6703/18, виданого Заводським районним судом м.Миколаєва від 29.10.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 12617,45 гривень. 17.12.2019 приватним виконавцем Куліченко Д.О. винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника.В результаті вказаних постанов були арештовані її рахунки у банківських установах, а саме: рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Пумб» та рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Приватбанк». 20.02.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника. В той же час, 25.02.2020 року нею погашено заборгованість перед стягувачем АТ КБ «Приватбанк», а тому вважає, що рішення суду щодо сплати заборгованості можна вважати фактично виконаним. Крім того, з моменту винесення постанови від 20.02.2020 про повернення виконавчого документу, виконавець позбавлений можливості проводити будь-які дії спрямовані на виконання рішення, але заходи забезпечення у виді арешту майна та рахунків продовжують діяти.

Посилаючись на вищезазначене просила скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. від 17.12.2019 про арешт майна боржника та постанову від 17.12.2019 про арешт коштів боржника.

Також, просила поновити строк на подачу скарги посилаючись на те, що вказані постанови про накладення арешту на все рухоме майно боржника та про накладення арешту на всі грошові кошти вона не отримувала, а дізналася лише після того, як 09.04.2020р. письмового звернулася до приватного виконавця Куліченко Д.О.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.01.2021 року вищезазначена скарга прийнята до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні.

25.02.2021 року до суду від приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. надійшов відзив на скаргу ОСОБА_1 , в якому останній не заперечував проти зняття арешту з коштів боржника у зв`язку з тим, що виконавче провадження завершено на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», але повноважень знімати арешт з коштів боржника у нього відсутні. Але заперечував проти визнання його дій неправомірними посилаючись на відсутність порушень вимог чинного законодавства.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності, вимоги скарги підтримує просить її задовольнити.

У судове засідання державний виконавець не з`явився, про день розгляду скарги був повідомлений належним чином.

При вирішенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення зі скаргою, суд приходить до висновку, що причини пропуску строку для звернення є поважними, клопотання про поновлення строку в розумінні ст. 449 ЦПК України обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Згідно ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст. 13 Закону № 1404-VIII визнано, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що заочним рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 02.05.2019 рокуПозов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.01.2011 року у розмірі 10 855,45 грн., з яких: 4 986,85 грн. тіло кредиту; 5 086,66 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом; 781,94 грн. нарахованої пені.

Стягнуто ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

29.10.2019 року на виконання даного рішення Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 487/6703/18.

17.12.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. відкрито виконавче провадження №60901005 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. від 17.12.2019 року при примусовому виконанні вищезазначеного виконавчого листа було накладено арешт на кошти боржника, що містяться на всіх рахунках у тому числі тих, які будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

Також постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. від 17.12.2019 року було накладено арешт на все рухоме майно боржника, кошти і цінні папери, майнові права, корпоративні права-частки у статутному капіталі, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно та майнові права боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами, та інше майно боржника, яке зберігається у банку, в тому числі у індивідуальному банківському сейфі, що належить боржнику.

В подальшому постановою приватного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 20.02.2020 року ВП №60901005, виконавчий лист №487/6703/18 виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 29.10.2018 повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до ч. ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є в тому числі і погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Так в поданій до суду скарзі заявник ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. від 17.12.2019 року про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника, посилаючись на те, що нею погашена заборгованість перед стягувачем АТ КБ «ПриватБанк».

Так судом встановлено, що відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 12.01.2021 року, станом на 12.01.2021 року ОСОБА_3 не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Суд розглянувши доводи скарги приходить до висновку про можливість скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. від 17.12.2019 року про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника винесені у виконавчому провадженні ВП №60901005, оскільки на день подачі скарги відсутня заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у ОСОБА_1 .

Крім того,у поданому до суду запереченні, приватний виконавець не заперечував проти зняття арешту з коштів боржника у зв`язку з тим, що виконавче провадження завершено на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», але повноважень знімати арешт з коштів боржника у нього відсутні, тим самим погодився з поданою до суду скаргою ОСОБА_1 .

Отже, скарга ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. про арешт коштів та майно боржника, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 пропущений з поважних причин строк для подання скарги.

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича від 17.12.2019 року у виконавчому провадженні №60901005 про арешт майна боржника.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича від 17.12.2019 року у виконавчому провадженні №60901005 про арешт коштів боржника.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

СУДДЯ: Ж.П. Павлова