№2/263/631/2021
18 березня 2021 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Соловйова О.Л., при секретарі Кирилюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про виділ в натурі майна, яке знаходиться в спільній частковій власності та визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просить виділити в натурі нерухоме майно, а саме: 22/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності та складається з основної будівлі (літера А-1) з прибудовами (літери А1-1, а-1, а1-1, а2-1), ганку (літера а), загальною площею 114,0 кв.м., основною площею 63,8 кв.м.; визнати за ними право власності в рівних частках за кожним на нежитлове приміщення, яке складається з основної будівлі (літера А-1) з прибудовами (літери А1-1, а-1, а1-1, а2-1), ганку (літера а), загальною площею 114,0 кв.м., основною площею 63,8 кв.м., що розташоване по АДРЕСА_1 , а також припинити право спільної часткової власності на 22/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що належало позивачам на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 18.04.2012. В обгрунтування позову посилаються, на те, що вони на підставі договору дарування нежитлового приміщення є співвласниками в рівних частинах основної будівлі (літера А-1) з прибудовами (літери А1-1, а-1, а1-1, а2-1), загальною площею 114,0 кв.м., що складає 22/100 частки домоволодіння номер АДРЕСА_1 . Співвласниками належного їм майна, є: ОСОБА_3 , яка є власником 7/25 частки вищезазначеного домоволодіння, ОСОБА_4 , якій, належить 10/100 вказаного домоволодіння, ОСОБА_5 -2/25 частки вказаного домоволодіння, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 -6/100 частки вказаного домоволодіння. 22/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що належать позивачам, складаються: з основної будівлі (длітера А-1) з прибудовами (літери А1-1, а-1, а1-1, а2-1), загальною площею 114,0 кв.м. та ганку (літера а). Належна позивачам частина домоволодіння обладнана окремим входом, і не має ніяких комунікаційних прив`язок до приміщень відповідачів, тобто кожен з них користується своєю частиною будинку незалежно один від одного. Згідно висновку № 8-д експертного будівельно-технічного дослідження щодо технічної можливості виділу в натурі від 09.09.2020 експерта ОСОБА_9 22/100 частки домоволодіння, а саме: нежитлове приміщення, яке складається з основної будівлі (літера А-1) з прибудовами (літери А1-1, а-1, а1-1, а2-1), ганку (літера а), загальною площею 114,0 кв.м., основною площею 63,8 кв.м. має окремий вхід, окреме опалення, окреме електропостачання, водопостачання та представляє собою самостійний об`єкт нерухомості і
можливість поділу є і він створюється без проведення будь-яких будівельних робіт. Наразі виникла необхідність виділити частку із майна в цілу частину. Так, протягом всього часу вони користується своєю часткою спірного будинку окремо від відповідачів. Крім того, дана частина відокремлена, а тому вважають, що її виділення можливе, оскільки ніякої прив`язки, в тому числі і технічної, до частин відповідачів дане приміщення не має, а тому її виділ не порушуватиме чиїхось прав. Отже, на підставі вищезазначеного з метою захисту прав позивачів, як власників, а також з метою реалізації їх права вільного володіння, користування та розпорядження часткою нерухомого майна, змушені були звернутися до суду.
Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Темір І.В. надав суду заяву з проханням розглянути справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день слухання були повідомлені належним чином. Заяв про розгляд справи за їх відсутністю або відзив суду не надали, про причини неявки не повідомили, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у їх відсутність.
Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до технічного паспорту на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , виготовленого 19 листопада 2007 року, спірні 22/100 частин домоволодіння складаються з основної будівлі (літера А-1) з прибудовами (літери А1-1, а-1, а1-1, а2-1), ганку (літера а), загальною площею 114,0 кв.м.
Відповідно до договіру дарування нежитлового приміщення від 18.04.2012, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками в рівних частинах основної будівлі (літера А-1) з прибудовами (літери А1-1, а-1, а1-1, а2-1), загальною площею 114,0 кв.м., що складає 22/100 частин домоволодіння номер АДРЕСА_1 , що також підтверджується відповідним Витягом про державну реєстрацію за № 34689631 від 30.07.2012 права власності на нежиле приміщення.
Згідно із висновком експертного будівельно-технічного дослідження від 09 вересня 2020 року № 8-д, виконаного судовим експертом Новіковим В.С., враховуючи конструктивні особливості побудов, можливий виділ у натурі 22/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме нежитлове приміщення, яке складається з основної будівлі (літера А-1) з прибудовами (літери А1-1, а-1, а1-1, а2-1), ганку (літера а), загальною площею 114,0 кв.м., основною площею 63,8 кв.м.
Відповідно до відповіді ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» від 03 грудня 2020 року № 1886, домоволодіння АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22/100 частки; ОСОБА_10 7/25 частки; ОСОБА_4 10/100 частки; ОСОБА_5 2/25 частки; власниками квартир АДРЕСА_2 , що складає 6/100 частки є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; власниками квартири АДРЕСА_3 , що складає 1/1 частку є ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , власником квартири АДРЕСА_4 , що складає 1/1 частку є ОСОБА_13 .
Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, передбачено статтею 364 ЦК України.
Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша-третя статті 364 ЦК України).
При виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має виділятися окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.
Системний аналіз статей 181, 183, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено відокремлений об`єкт нерухомого майна, який за розміром відповідатиме розміру частки співвласника у праві власності.
У разі, якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий виділ можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року.
Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) в окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
Судом, у відповідності до висновку експертного дослідження від 09 вересня 2020 року, який жодною із сторін не спростований, установлено технічну можливість виділу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у натурі частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , що складається з основної будівлі (літера А-1) з прибудовами (літери А1-1, а-1, а1-1, а2-1), ганку (літера а), загальною площею 114,0 кв.м., основною площею 63,8 кв.м., між ними і іншим співвласниками - відповідачами - порядку користування та без відхилення від розміру її ідеальної частки у праві власності та відповідно без необхідності облаштування окремого виходу, окремої системи життєдіяльності (водопостачання, водовідведення, опалення тощо).
Отже, за наявності технічної можливості виділу позивачу конкретних приміщень у житловому будинку та врахувавши, що співвласники своїм правом не скористалися та позиції щодо такого виділу не висловили, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог і здійснення виділу у натурі та припинивши право спільної часткової власності на указане домоволодіння.
Приписами частини 3 статті 364 ЦК України передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
У зв`язку з викладеним, оскільки суд дійшов висновку про виділ позивачам їх частки майна, що є правовою підставою для припинення права спільної часткової власності на це майно, враховуючи, що у цьому випадку позивачі набувають право власності на виділене майно, керуючись приписами ст. 13 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень», п. 54 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, з метою недопущення порушення положень ст. 317 ЦК України, суд вважає, що вимоги про визнання за позивачем права власності на окрему житлову будівлю також підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 181, 183, 358, 364 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 7681, 84, 89, 158, 263265,280 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про виділ в натурі майна, яке знаходиться в спільній частковій власності та визнання права власності, задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в натурі нерухоме майно, а саме: 22/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить нам, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності та складається з основної будівлі (літера А-1) з прибудовами (літери А1-1, а-1, а1-1, а2-1), ганку (літера а), загальною площею 114,0 кв.м., основною площею 63,8 кв.м.
Припинити право спільної часткової власності на 22/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 18.04.2012 року (р-р. № 1301).
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (і.п.н. НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (і.п.н. НОМЕР_2 ) право власності в рівних частках за кожним на нежитлове приміщення, яке складається з основної будівлі (літера А-1) з прибудовами (літери А1-1, а-1, а1-1, а2-1), ганку (літера а), загальною площею 114,0 кв.м., основною площею 63,8 кв.м., що розташоване по АДРЕСА_1 , як на окремий, виділений в натурі самостійний об`єкт нерухомого майна.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя О.Л.Соловйов