УХВАЛА

іменем України

18 березня 2021 рокуСправа №451/1952/20
Провадження № 6/451/4/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

за участі: секретаря судового засідання Войтович Н.В.,

з участю представника боржника Мулявка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехів заяву ОСОБА_1 про видачу дублікатів виконавчих документів та поновлення строків пред`явлення виконавчих документів до виконання , -

в с т а н о в и в:

8 грудня 2020 року в адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та видача дубліката виконавчого документа.

В заяві зазначає, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 29 березня 2005 року по справі №2-166/05 задоволено позов про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його користь 86 612,50грн. матеріальної шкоди 2 000,00 грн. моральної шкоди та 1481,83грн. судових витрат. 04.05.2005р. по цивільній справі Радехівським районним судом Львівської області було видано виконавчі листи про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , 86 612,50 грн. матеріальної шкоди. 2 000.00 грн. моральної шкоди та 1481.83 грн. судових витрат. В подальшому виконавчі листи було направлено для примусового виконання до ВДВС Радехівського РУЮ Львівської області. 11.05.2005 р. державним виконавцем ВДВС Радехівського РУЮ винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №755823, №755895, №755982. 15.12.2005р. державним виконавцем ВДВС Радехівського РУЮ винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачєві. 14.08.2008р. вказані виконавчі листи було повторно направлено до виконання до ДВС у Радехівському районі Львівської області. 26.08.2008р. заступником начальника відділу було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №790262, №8790127, №8789977. Оскільки у вказаних постановах про відкриття виконавчого провадження не було вказано ідентифікатора доступу сторін у заявника не було можливості спостерігати за ходом виконавчого провадження в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень. 11.06.2020р. до Радехівського РВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) ним було направлено заяву про хід виконавчих проваджень на яку отримав відповідь, що згідно даних АСВП, станом на 17.06.2020 р. виконавчі документи у відділі на виконанні не перебувають. 25.12.2008р. по вказаним виконавчим документам було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Зазначає, що копію постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві №8790262, №8790127, №8789977, разом з оригіналом виконавчих листів виданих Радехівським районним судом Львівської області від 04.05.2005р. по справі №2-166/05 він не отримував. Строк пред`явлення виконавчого документу був перерваний, у зв`язку з викладеними вище обставинами, його було фактично втрачено, а строк пред`явлення виконавчого листа для повторного виконання пропущений. Просить суд, видати дублікати виконавчих листів Радехівського районного суду Львівської області від 04.05.2005р. по справі №2-166/05 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь 86 612.50 грн. матеріальної шкоди, 2 000,00 грн. моральної шкоди та 1481.83 грн. судових витрат. Визнати причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа Радехівського районного суду Львівської області від 04.05.2005р. по справі №2-166/05 поважними та відновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа Радехівського районного суду Львівської області від 04.05.2005р. по справі № 2-166/05 до виконання. Винести Ухвалу про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа Радехівського районного суду Львівської області від 04.05.2005р. по справі №2-166/05 до виконання(а.с.2-3).

Заявник у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити (а.с.51, 54).

Представник Радехівського РВДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) у судове засідання не з`явився, подали суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника та просять повідомити про наслідки розгляду заяви (а.с.49,53).

Представник боржника в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив. Звертав увагу суду на те, що відсутні докази втрати виконавчих листів. Заявник посилається на те, що 2008 року по 2020 рік до нього не приходило жодних повідомлень з ВДВС, однак він жодним чином на протязі тривалого часу на це не реагував та не цікавився питання виконання судового рішення. Також просив врахувати, що не логічно зберігати копії всіх документів, зокрема виконавчих листів, які долучені до матеріалів справи, і не цікавитись непоступленням коштів. Виникає питання звідки у заявника копії виконавчих листів, якщо такі втрачено. Доказів про неможливість з поважних причин, зокрема перебування за кордоном чи хворобою, тощо, щоб пред`явити виконавчі документи до виконання суду не подано, а відтак відсутні підстави для поновлення строків пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Відповідно до ч.3 ст.433 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи.

Вислухавши заперечення представника боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та видача дубліката виконавчого документа не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд встановив, що 29 березня 2005 року Радехівський районний суд Львівської області ухвалив рішення, яким постановив стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 86 612 гривень 50 копійок матеріальної шкоди, 2000 гривень моральної шкоди та 1481 гривень 83 копійки судових витрат (а.с.4-5).

4 травня 2005 року Радехівським районним судом Львівської області було видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 86 612 гривень 50 копійок матеріальної шкоди, 2000 гривень моральної шкоди та 1481 гривень 83 копійки судових витрат (а.с.6-8)

Державним виконавцем Добош М.В. 11 травня 2005 року винесено постанови про відкриття провадження по ВП №755823, ВП №755895, ВП №755982 (а.с.9-11).

15 грудня 2005 року винесено постанову про повернення виконавчих документів стягувачеві у зв`язку з відсутністю майна у боржника, та надано строк повторного пред`явлення до 15.12.2008 року (а.с.12-14).

На підставі заяви ОСОБА_4 26.08.2008 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по ВП №8790262, ВП №8790127, ВП №8789977 (а.с.16-18).

11.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Радехівського РВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з заявою, в якій просив повідомити про подальший хід виконавчих проваджень та зазначив, що на його адресу не надходило жодних документів (а.с.19).

З наданої відповіді вбачається, що згідно даних АСВП, станом на 17.06.2020 року у Радехівському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на виконанні не перебувають виконавчі документи, про стягнення з ОСОБА_2 86 612 гривень 50 копійок матеріальної шкоди, 2000 гривень моральної шкоди та 1481 гривень 83 копійки судових витрат на користь ОСОБА_1 .. 25.12.2008 року ВП 8789977, ВП8790127, ВП 8790262 закінчено та повернуто ВД стягувану (а.с.20-23 зворот).

Відповідно до частини першої ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

На переконання суду, єдиною підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску строку та наявність необхідних доказів, що підтверджують факт втрати виконавчих документів.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії і які підтверджені належними доказами.

Частиною 1 ст.81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів) акти, довідки, виписки або витяги з них, належним чином засвідченні їх копії (в тому числі їх електронні копії), що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 77 ЦПК визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Стеттею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достовірність означає відповідність інформації, отримуваної із доказу, яка підтверджується шляхом зіставлення отриманої інформації з інших доказів, через порівняння, проведення відповідної експертизи.

Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Згідно із ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого документа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Разом з тим, згідно положень ст.12 Закону України «Про виконавче провадження (із змінами, внесеними згідно із Законом №1730-VIII від 3.11.2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явленні до примусового виконання протягом трьох років.

У пункті 5 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону зазначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, виконавчі листи, видані у цивільній справі повинні бути бути пред`явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 29.03.2015 року набрало законної сили 30.04.2005 року.

Заявником суду не подано доказів, які б підтверджували поважність пропуску строку пред`явлення виконавчих документів до виконання, а сама заява не містить покликання на обставини, які були об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії - пред`явлення до виконання виконавчих листів, у межах законодавчо визначеного строку для пред`явлення такого до виконання, як і не подано належних та допустимих доказів, на підтвердження факту втрати виконавчих документів, як і те що стягувач, так і не отримав виконавчі листи по справі.

При цьому, суд, враховуює практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, права стягувача жодним чином судом не обмежувалися. Суд акцентує увагу, що рішення набрало законної сили більше 15 років тому, а стягувач не був позбавлений можливості отримувати інформацію щодо стану виконавчого провадження та слідкувати за встановленими законодавством строками з метою забезпечення виконання рішення суду.

При цьому суд зважає на те, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції.

Проте, безпідставне та необґрунтоване поновлення процесуальних строків буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Стосовно вимоги заявника про видачу дублікатів виконавчих листів суд зазначає наступне.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень п.17.4 у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз наведеної норми приводить до висновку, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25.09.2015 року за №8 "Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Тобто, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України. Згідно зі ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за заявою учасника справи, якщо визнає причини його пропуску поважними.

В постанові від 21.08.2019 у справі №2-836/11 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, згідно якої, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Оскільки заявник звернувся до суду із вимогою про видачу дублікатів виконавчих листів поза межами строку пред`явлення такого до виконання, враховуючи, що заявником строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено без поважних причин, а поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання за відсутності поважних причин, після спливу більше п`ятнадцяти років з моменту набрання рішенням законної сили, суперечить принципам справедливості, добросовісності на розумності, суд робить висновки про відмову в задоволенні заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний тест ухвали виготовлено 23 березня 2021 року.