Ухвала

26 березня 2021 року

м. Київ

справа № 619/939/19

провадження № 61-858ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 04 серпня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2021 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав невідповідності касаційної скарги вимогам статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та з підстав несплати судового збору. Зокрема, встановлено, що на порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявниця у касаційній скарзі не вказала підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав) та не зазначила вартості спірних земельних ділянок, що має значення для можливого віднесення справи до малозначної чи з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, сплати судового збору.

У касаційній скарзі заявниця обґрунтовуючи неправильне застосування судами норм матеріального права не зазначила конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлювало вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

В ухвалі про залишення касаційної скарги без руху заявницю зобов`язано зазначити вартість спірної земельної ділянки та відповідно сплатити (доплатити) судовий збір, а також з урахуванням повної вартості спірного майна, яку заявниця зобов`язана зазначити, у випадку, якщо справа відноситься до категорії, що підлягає під визначення малозначної чи з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), заявниця мала зазначити та обґрунтовувати підстави касаційного оскарження у цій справі.

Для усунення зазначених вище недоліків заявниці надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, а також попереджено про наслідки невиконання ухвали.

Як випливає з матеріалів касаційного провадження копію ухвали Верховного Суду від 05 лютого 2021 року надіслано заявниці на вказану в касаційній скарзі адресу засобами поштового зв`язку та вручено 22 лютого 2021 року. Строк виконання ухвали сплив 04 березня 2021 року.

04 березня 2021 року на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху заявниця надіслала уточнену касаційну скаргу, в якій частково усунула недоліки змісту касаційної скарги.

Проте заявниця не виконала повністю вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

В уточненій касаційній скарзі заявниця не зазначила відомостей щодо вартості спірної земельної ділянки, що перешкоджає суду дійти висновку чи відноситься справа до категорії малозначної чи з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно, не спростувавши, що ця справа є справою з ціною позову що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, заявниця у касаційній скарзі не зазначила та не обґрунтовувала підстави касаційного оскарження у справі, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Таким чином, ухвала Верховного Суду від 05 лютого 2021 року про залишення касаційної скарги без руху у повному обсязі не виконана, а отже, не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, що перешкоджає суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Отже, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню заявниці.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 04 серпня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року вважати неподаною та повернути заявниці.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко