ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 березня 2021 року

м. Харків

справа № 624/594/20

провадження № 22ц/818/1100/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

імена (найменування) сторін:

позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2020 року в складі судді Крапівки Т.В.,

у с т а н о в и в:

В серпні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», (далі АТ КБ «ПриватБанк») в особі свого представника Гребенюк Олександра Сергійовича звернулося до суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 20 липня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, чим порушив умови кредитного договору. Станом на 30 червня 2020 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів та пені становить 14 236,13 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2020 року позов АТ «КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 20 липня 2011 року № б/н в розмірі 495,71 грн та 73,19 грн судового збору. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Задовольняючи позов лише в частині стягнення тіла кредиту, суд першої інстанції послався на правову позицію, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, відповідно до якої Тарифи банку, Умови та правила надання банківських послуг, які не підписувались при заповненні заяви-анкети позичальником, не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору, а встановлені цими документами відсоткова ставка, пеня та штрафи не можуть бути застосовані при визначенні кредитної заборгованості.

17 листопада 2020 року Крилова Олена Леонідівна представник АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення заборгованості за процентами та пені та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не мав правових підстав для відмови в задоволенні позову в цій частині, оскільки банк надав ОСОБА_1 кредит, а відповідач його не повернув. Крім того, в заяві, яка була підписана позичальником, сторони узгодили істотні умови кредитного договору, зокрема сплату процентів в розмірі 30% річних та пені. Вважає, що посилання суду першої інстанції на правову позицію, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, є безпідставним, оскільки відповідач вказаних обставин не довів.

ОСОБА_1 з заявою про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції не звертався, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішення в частині вирішення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення тіла кредиту не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та пені не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що 20 липня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, чим порушив умови кредитного договору. Станом на 30 червня 2020 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів та пені становить 14 236,13 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач, обгрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, а також пені, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20 липня 2011 року № б/н, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка була підписана відповідачем.

Указаною довідкою, з умовами якої погодився відповідач, передбачена базова процентна ставка в місяць 2,5%, розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) - 7% від суми заборгованості (але не менше 50,00 грн та не більше залишку заборгованості); пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: 1) базова відсоткова ставка, що нараховується за кожний день прострочки кредиту; 2) 1% від заборгованості, але не менше 30,00 грн в місяць, що нараховується один раз в місяць, за наявності заборгованості по кредиту або процентам 5 та більше днів при виникненні прострочки на исуму від 50,00 грн та більше. Тобто сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості.

Термін дії картки № НОМЕР_1 січень 2015 року.

З указаним позовом банк звернувся в серпні 2020 року.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Строк дії кредитного договору від 20 липня 2011 року № б/н закінчився 31 січня 2018 року.

Таким чином, право у банку нараховувати відсотки за кредитним договором припинилось 31 січня 2015 року.

Із письмових пояснень Кураксіної Ольги Ігорівни представника АТ КБ «ПриватБанк», наданих суду апеляційної інстанції, вбачається, що про строчка за відсотками за користування кредитом виникла 16 серпня 2011 року. За період з 16 серпня 2011 року до 31 січня 2015 року заборгованість за процентами нараховувалась за ставкою 30% на рік (що дорівнює 2,5% на місяць та 0,083% на день) та становила суму в розмірі 519,65 грн із розрахунку: 495,71 грн (тіло кредиту) х 0,083% / 100 х 1 230 днів, який відповідачем не спростовано.

Пеня в межах строку користування кредитом становить суму в розмірі 1 230,00 грн із розрахунку: 30,00 грн х 41 день прострочки.

З огляду на викладене, правових підстав для відмови в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 16 серпня 2011 року по 31 січня 2015 року в розмірі 519,65 грн та пені в розмірі 1 230,00 грн у суду першої інстанції не було.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, позов АТ КБ «Приват Банк» в частині вирішення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та пені в загальному розмірі 1 749,65 грн (519,65 грн + 1 230,00 грн) підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви в розмірі 2 102,00 грн, за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 153,00 грн (а. с. 52, 98).

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 665,19 грн із розрахунку: 13 740,42 грн (заявлені вимоги) : 1 749,65 грн (задоволені позовні вимоги) = 7,9; 2 102,00 грн : 7,9 = 266,08 грн; 3 153,00 грн : 7,9 = 399,11 грн + 266,08 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2020 року в частині вирішення позову про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та пені скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом та пеню за кредитним договором від 20 липня 2011 року № б/н в загальному розмірі 1 749,65 грн (одна тисяча сімсот сорок дев`ять грн 65 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 665,19 грн (шістсот шістдесят п`ять грн 19 коп.) судового збору.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 березня 2021 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.М.Хорошевський

В.Б.Яцина