Номер провадження: 22-ц/813/2332/21
Номер справи місцевого суду: 509/1257/20
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 509/1257/20

Номер провадження: 22-ц/813/2332/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дерезюк В.В.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Кириченко П.Л. 17 вересня 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг у сумі - 12 500 доларів США, три відсотки річних в розмірі - 72,95 долара США та 1% за кожний день прострочення в розмірі - 8 875,00 доларів США та судовий збір

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 01.07.2019 року між ним та відповідачем був укладений договір позики № б/н, згідно якого відповідач отримав гроші в розмірі - 14 500 доларів США, зі сплатою відсотків за користування грошима в розмірі 1 % за кожний день прострочення. Свої зобов`язання по вищевказаному договору позики позивач виконав у повному обсязі, що підтверджується розпискою.

Відповідач частково виконав договір позики та повернув - 2 000 доларів США. Свої зобов`язання по договору в повному обсязі не виконує (а. с. 2 - 6).

2.2 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.09.2020 року вищевказаний позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі - 12 500 доларів США, три проценти річних в розмірі - 72,95 долара США, один відсоток за кожний день прострочення в розмірі - 8 875,00 доларів США, а всього - 21 447,95 долара США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі - 5 495,00 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач частково виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, повернувши тільки - 2 000 доларів США. Від виконання зобов`язання у повному обсязі відповідач ухиляється. Сплата 1% за прострочення платежу передбачена договором позики. Сплата 3% річних передбачена ст. 625 ЦК України (а. с. 31 - 32).

1.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

02 листопада 2020 року ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 вересня 2020 року, згідно якої просить рішення суду першої інстнації скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (а. с. 34 - 40).

1.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, що: 1) рішення було прийнято за його відсутності, без жодних повідомлень про розгляд справи; 2) наявна у справі копія розписки не може встановлювати і підтверджувати факт укладення договору позики. Тільки оригінал розписки є достатнім, належним і допустимим доказом, якій би міг підтвердити факт укладення договору позику. Судом неналежним чином досліджений факт укладення договору позику, шляхом складення розписки; 3) пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. При цьому, саме у гривні вона повинна обчислюватись на момент щоденного прострочення зобов`язання, тобто з урахуванням щоденних змін курсу долара США, встановленого Національним банком України.; 4)

1.5 Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, від 17 вересня 2020 року (справа № 509/1257/20, суддя Кириченко П.Л.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу без змін.

01.07.2019 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 14 500,00 доларів США та зобов`язався повернути борг до 01 січня 2020 року.

При фактичному одержанні вказаної суми позичальником - ОСОБА_2 засвідчено даний факт його підписом під розпискою (договором позики) від 01 липня 2019 року.

ОСОБА_1 зазначає, що розрахунок викладений у позовній заяві, проводився відповідно до норм Цивільного кодексу України та відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на день подачі позовної заяви до Овідіопольського районного суду Одеської області.

2. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 вересня 2020 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.11.2020 року призначено апеляційну скаргу ОСОБА_2 до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду.

22 лютого 2020 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримавши викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

01 липня 2019 року позивач - ОСОБА_1 передав у власність відповідачу - ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі - 14 500 доларів США, зі сплатою 1% за користування грошима за кожний день прострочення, кінцевий термін повернення позики до 01 січня 2020 року, що підтверджується наявною у справі розпискою, оригінал якої був досліджений апеляційним судом (а. с. 7).

Відповідач частково виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики та 30 грудня 2019 року повернув позивачу - 2 000 доларів США. В подальшому відповідач свої зобов`язання по договору позики не виконує. На час розгляду справи судом борг не повернутий.

Між сторонами виникли правовідносини позики.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобов`язання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, відповідно до ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Приписами статей 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Також, статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Беззаперечно встановлено, що відповідач взяті згідно розписки кошти у встановлений строк не повернув. Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Таким чином, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення суми позики у розмірі - 12 500 доларів США та 3% річних у сумі - 72,95 долара США.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів разом з тим не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення 1% за кожний день прострочення в доларах США.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Доводи апелянта ОСОБА_2 щодо не сповіщення його про дату, час та місце проведення судових засідань при розгляді справи судом першої інстанції колегія суддів приймає до уваги, з огляду на наступне.

В матеріалах справи (а. с. 20) наявна розписка про виклик ОСОБА_2 у судове засідання, яке призначено на 23.04.2020 року на 13 годин 15 хвилин, але в розписці відсутні відомості щодо отримання цього виклику ОСОБА_2 ..

В матеріалах справи (а. с. 23) наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_2 , згідно якої адреса зазначена - «до відділення, Таїрова, Овідіопольський р-н, Одеська область», та наявна відмітка про отримання поштового відправлення - «Степський, 09.04.2020 року». Колегія суддів критично ставиться до цього доказу, як до належного сповіщення ОСОБА_2 про час і дату проведення судового засідання.

В матеріалах справи (а. с. 28) міститься телефонограма, згідно якої ОСОБА_2 повідомлено про час, дату та місце проведення судового засідання, засобами телефонного зв`язку.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (ч. 5 ст. 128 ЦПК України).

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Так, в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом першої інстанції, призначеного на 17.09.2020 року.

Окрім того наявна в матеріалах справи телефонограма щодо повідомлення секретарем судового засідання про розгляд справи відповідача не може слугувати підтвердженням повідомлення позивача про розгляд справи судом першої інстанції, оскільки, оскільки не відповідає встановленому порядку вручення судової повістки.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного суду від 20 червня 2018 р по справі 127/2871/16-ц.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Ухвалюючи рішення в справі, суд першої інстанції зазначені вимоги законодавства до уваги не взяв. Розглянувши справу за відсутності ОСОБА_2 щодо якого відсутні докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи на 17 вересня 2020 року, суд розгляд справи не відклав, причини неявки в судове засідання не з`ясував, порушив конституційне право ОСОБА_2 на участь у судовому розгляді, не забезпечив йому можливості надати суду докази та навести доводи, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд. Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення (п. 3. ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Доводи апелянта щодо неправомірності стягнення 1 % за кожний день прострочення боргу в розмірі - 8 875,00 доларів США заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до розписки, 01 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 передав у власність відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі - 14 500 доларів США, зі сплатою 1% за користування грошима за кожний день прострочення, кінцевий термін повернення позики до 01 січня 2020 року (а. с. 7).

Укладаючи договір позики на цих умовах, відповідач свідомо шляхом вільного волевиявлення прийняв на себе ризик невиконання умов договору та умови відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання.

Позивач свої зобов`язання по вищевказаному договору виконав, що підтверджується розпискою. Відповідач частково виконав договір позики та 30 грудня 2019 року повернув позивачу - 2 000 доларів США. В подальшому відповідач свої зобов`язання по договору позики не виконує.

Зі змісту розписки вбачається, що нарахування 1% за користування грошима за кожний день прострочення розраховується із суми боргу в розмірі - 9 500 доларів США.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Так як договором позики встановлено нарахування 1% за користування грошима за кожний день прострочення, що за своєю природою є пенею, та це в свою чергу не виключає права на стягнення передбачених ст. 625 ЦК України 3 % річних від простроченої суми, оскільки це є способом захисту майнового права та інтересу внаслідок невиконання грошового зобов`язання.

Щодо вимог про стягнення 1% за користування грошима за кожний день прострочення в іноземні валюті необхідно зазначити наступне.

Згідно ст. 192 ЦКУ іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Чинне законодавство не передбачає обчислення та стягнення пені за судовим рішенням в іноземній валюті.

Пеня в даному випадку має обчислюватись і стягуватись в національній валюті України - гривні. При цьому саме у гривні вона повинна обчислюватись на момент щоденного прострочення зобов`язання, тобто з урахуванням щоденних змін курсу долара США, встановленого Національним банком України.

Щодо розрахунку пені в національній валюті відповідно до курсу долара США, встановленого Національним банком України, Верховний Суд дав роз`яснення у постанові від 06.03.2019 року по справі № 916/4692/15.

Оскільки договором позики встановлено, що нарахування 1% за користування грошима за кожний день прострочення розраховується на суму боргу в розмірі - 9 500 доларів США, то підлягає стягненню з відповідача один відсоток за кожен день прострочення у перерахунку в національну валюту в загальному розмірі - 182 027,05 грн., згідно наданого нижче розрахунку:

ПеріодКурс НБУБорг доларів США, на який нараховується 1%Розмір відсоткової ставкиРозмір відсотків, що еквівалентно гривні
01.01.202023,686295001%2250,189
02.01.202023,686295001%2250,189
03.01.202023,686295001%2250,189
04.01.202023,686295001%2250,189
05.01.202023,686295001%2250,189
06.01.202023,686295001%2250,189
07.01.202023,686295001%2250,189
08.01.202023,678595001%2249,4575
09.01.202023,834595001%2264,2775
10.01.202024,11995001%2291,305
11.01.202023,967795001%2276,9315
12.01.202023,967795001%2276,9315
13.01.202023,967795001%2276,9315
14.01.202023,927595001%2273,1125
15.01.202024,025795001%2282,4415
16.01.202023,982195001%2278,2995
17.01.202024,092395001%2288,7685
18.01.202024,092395001%2288,7685
19.01.202024,092395001%2288,7685
20.01.202024,252795001%2304,0065
21.01.202024,325795001%2310,9415
22.01.202024,258695001%2304,567
23.01.202024,33195001%2311,445
24.01.202024,521295001%2329,514
25.01.202024,521295001%2329,514
26.01.202024,521295001%2329,514
27.01.202024,330195001%2311,3595
28.01.202024,598495001%2336,848
29.01.202024,720495001%2348,438
30.01.202024,849195001%2360,6645
31.01.202024,919695001%2367,362
01.02.202024,919695001%2367,362
02.02.202024,919695001%2367,362
03.02.202025,029495001%2377,793
04.02.202025,083695001%2382,942
05.02.202024,852395001%2360,9685
06.02.202024,795995001%2355,6105
07.02.202024,549495001%2332,193
08.02.202024,549495001%2332,193
09.02.202024,549495001%2332,193
10.02.202024,53795001%2331,015
11.02.202024,518895001%2329,286
12.02.202024,423695001%2320,242
13.02.202024,496695001%2327,177
14.02.202024,479595001%2325,5525
15.02.202024,479595001%2325,5525
16.02.202024,479595001%2325,5525
17.02.202024,44795001%2322,465
18.02.202024,445695001%2322,332
19.02.202024,443195001%2322,0945
20.02.202024,523195001%2329,6945
21.02.202024,477795001%2325,3815
22.02.202024,477795001%2325,3815
23.02.202024,477795001%2325,3815
24.02.202024,45395001%2323,035
25.02.202024,499595001%2327,4525
26.02.202024,530795001%2330,4165
27.02.202024,64995001%2341,655
28.02.202024,56195001%2333,295
29.02.202024,56195001%2333,295
01.03.202024,56195001%2333,295
02.03.202024,5995001%2336,05
03.03.202024,81895001%2357,71
04.03.202024,938695001%2369,167
05.03.202024,890895001%2364,626
06.03.202024,741395001%2350,4235
07.03.202024,741395001%2350,4235
08.03.202024,741395001%2350,4235
09.03.202024,741395001%2350,4235
10.03.202024,921595001%2367,5425
11.03.202025,313595001%2404,7825
12.03.202025,62495001%2434,28
13.03.202025,62495001%2434,28
14.03.202025,62495001%2434,28
15.03.202025,62495001%2434,28
16.03.202026,08995001%2478,455
17.03.202026,524995001%2519,8655
18.03.202027,056695001%2570,377

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є частково обґрунтованими, а тому вона підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовник вимог ОСОБА_1 ..

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Кириченко П.Л. 17 вересня 2020 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики в розмірі 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) один відсоток за кожний день прострочення в розмірі 182 027 (сто вісімдесят дві тисячі двадцять сім) грн. 05 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) три відсотка річних у сумі - 72 (сімдесят два) долара 95 центів США.

В решті позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 23 березня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова