Провадження № 2/638/1703/21
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря Комлєвої К.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори, Державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Кривенець А.А., третя особа Головне територіальне управління юстиції в Харківської області, ОСОБА_3 про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, -

встановив:

25 вересня 2019 ОСОБА_2 , від імені якої діє представник ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори, Державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Кривенець А.А., третя особа Головне територіальне управління юстиції в Харківської області, ОСОБА_3 про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якому просила суд скасувати постанову державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Кривенець А.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.07.2019 року №1975/386/2017 та зобов`язати нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Кривенець А.А. повторно вирішити питання щодо видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на частку нежитлових приміщень цокольного поверху №1а, 2а, 4а, 5а, 6а, 7а, VIIа загальною площею 79,1 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5-7» у АДРЕСА_1 , а також свідоцтва про право на спадщину щодо частки вказаних нежитлових приміщень.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 25 липня 2019 року державним нотаріусом Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Кривенець А.А. вручено ОСОБА_4 (надалі Позивач) постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.07.2019р. №1975/386/2017 (далі - Постанова). Вказаною Постановою Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, а саме на частку нежитлових приміщень цокольного поверху №1а, 2а, 4а, 5а, 6а, 7а, VIIa загальною площею 79,1 кв. м. в житловому будинку літ. «А-5-7» в АДРЕСА_1 , які належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований в АДРЕСА_2 , а також, у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо частки вказаних нежитлових приміщень до вирішення справи в суді. Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що порушує її права, з підстав того, що нотаріус не зазначив у постанові вирішення якого саме судового спору щодо права на спадкове майно є підставою для відмови у видачі свідоцтва. Позивач зазначає, що у 2018 році існувало судове провадження за позовними вимогами про визнання права власності на іпотечне майно (вказані вище приміщення) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (справа 638/14464/17). Однак, станом на дату винесення оскаржуваної постанови вказаний судовий спір було розглянуто, остаточне судове рішення у справі набрало законної сили (постанова Харківського апеляційного суду від 29.11.2018р. у справі № 638/14464/171. Станом на дату винесення оскаржуваної постанови не існувало жодного судового провадження щодо зазначених вище приміщень. Інших підстав для відмови у видачі свідоцтва право на спадщину в оскаржуваній Постанові не вказано.

Окрім того позивач не погоджується з висновками нотаріуса про те, що обтяження майна іпотекою є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки це суперечить положенням ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

Відповідач Державний нотаріус Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Кривенець А.А у відзиві на позовну заяву від 16.03.2020 року просив у задоволенні позовних вимог відмовити оскільки позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку нежитлових приміщень цокольного поверху №1а, 2а, 4а, 5а, 6а, 7а, VIIa загальною площею 79,1 кв. м. в житловому будинку літ. «А-5-7» в АДРЕСА_1 , які належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 моєму чоловіку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований в АДРЕСА_2 , відповідно п.3.1, п.3.2, п.3.3. Глави 11 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки майно перебувало в іпотеці і для вчинення нотаріальної дії необхідна була згода кредитора ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 22 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19 січня 2021 року закрито підготовче судове провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, в заявах, які надійшли до суду раніше, просили розгляд справи без їхньої участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 86).

Померлому на праві власності належали нежитлові приміщення цокольного поверху №1а, 2а, 4а, 5а, 6а, 7а, VIIа загальною площею 79,1 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5-7» у АДРЕСА_1 (а.с. 88-96).

ОСОБА_2 звернулась до державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Кривенець А.А. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя.

Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Кривенець А.А. від 25.07.2019р. №1975/386/2017 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, а саме на частку нежитлових приміщень цокольного поверху №1а, 2а, 4а, 5а, 6а, 7а, VIIa загальною площею 79,1 кв. м. в житловому будинку літ. «А-5-7» в АДРЕСА_1 , які належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований в АДРЕСА_2 , а також, у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо частки вказаних нежитлових приміщень до вирішення справи в суді.

Постанова мотивована тим, що шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було встановлено, що указані нежитлові приміщення передані в іпотек гр. ОСОБА_7 . Кредитор ОСОБА_7 згоду на видачу свідоцтва не давав. Також нотаріусу відомо, що існує спірне питання щодо указаних житлових приміщень, справа розглядається в суді.

Виходячи з вищевикладеного було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, а також у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо частки вказаних нежитлових приміщень до вирішення справи в суді.

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні.

Перевіряючи законність дій нотаріуса, суддя повинен детально вивчити закон, на підставі якого діяв нотаріус чи інша посадова особа, уповноважена на вчинення нотаріальної дії, дослідити всі докази і з`ясувати обставини, що мають значення для справи. Це, у свою чергу, дає суду можливість винести законне й обґрунтоване рішення.

Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами у справах щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні можуть бути документи, що стосуються вчиненої нотаріальної дії (оригінали нотаріально посвідченого договору, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя, довіреності, інші документи, видані нотаріусами; документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, тощо); постанова нотаріуса або відповідний акт посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, про відмову вчинити дану нотаріальну дію; документи, які заявник просив засвідчити або посвідчити.

З дослідженої в судовому засіданні копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що нотаріусом було відмовлено у вчиненні двох нотаріальних дій: 1) у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, а також 2) у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо частки вказаних нежитлових приміщень до вирішення справи в суді.

Щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину суд зазначає наступне.

За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частин першої, другої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернуться до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з частиною першою статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений.

Право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Положеннями ст. 23 Закону України « Про іпотеку» передбачено наступне.

У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

З аналізу змісту ст. 23 Закону України « Про іпотеку» вбачається, що перехід права власності на предмет іпотеки є можливим у порядку спадкування. При цьому, вказаний закон не містить жодних умов чи застережень про неможливість такого переходу без згоди іпотекодержателя. Натомість, частиною п`ятою статті 1268 ЦК України чітко та однозначно передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлений Законом України «Про нотаріат».

Частиною 1ст. 1 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Як зазначалось вище, предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні

Оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовив у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на нього обов`язок щодо вчинення нотаріальних дій. У такому разі оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повинні обов`язково обґрунтовуватися причини такої відмови.

Згідно ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, може відмовити у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених законом. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Згідно з ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до п. 4.16 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, у разі наявності заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину.

Видача позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом не тягне за собою припинення іпотеки, тобто майно, продовжує бути обтяженим, в той же час, буде визначено коло спадкоємців, які є правонаступниками після померлого спадкодавця.

Таким чином, відповідно до вимог п. 4.16. Глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України під час вирішення питання про можливість вчинення нотаріальної дії, приватний нотаріус Кривинець А.А. повинен вчинити нотаріальну дію шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину та письмово повідомити стягувача про те, що спадкоємцю боржника видано свідоцтво про право на спадщину.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що постанова нотаріуса у частині відмови видачі свідоцтва про право на спадщину є незаконною та підлягає скасуванню.

Щодо відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя суд зазначає наступне.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» визначен/о вичерпний перелік підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Абзац другий У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Разом з тим оскаржувана постанова не відповідає зазначеним вище вимогам з огляду на таке.

Так, відповідно до мотивувальної частини постанови причиною відмови у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя є наявність спірного питання щодо указаних житлових приміщень (справа розглядається в суді) та наявність обставин, передбачених п. 3.1, 3.2, 3.3 Порядку, а саме, що на майно, яке належало померлому, накладена заборона відчуження на підставі договору іпотеки, обтяжувач ОСОБА_7 .

Відповідно до п.3.1, 3.2 Глави 11 Порядку за наявності заборони відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя видається у разі згоди на те кредитора (відповідного податкового органу). Згода кредитора має бути викладена у формі письмової заяви.

Водночас відповідно до резолютивної частини постанови у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя відмовлено до вирішення справ у суді. Тобто підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до змісту постанови, розгляд судових справ, а не наявність обставин, передбачених п. 3.1, 3.2, 3.3 Глави 11 Порядку.

З такими висновками нотаріуса суд погодитися не може, оскільки в оскаржуваній постанові не зазначено про розгляд якої конкретної справи у суді зазначає нотаріус.

Зазначення в постанові від 25.07.2019 про розгляд якихось абстрактних справ у суді не відповідає принципу правової визначеності, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (рішення Конституційного Суду України від 20.12.2017 у справі № 1-5/2017).

Таким чином постанова приватного нотаріуса у частині відмови у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя не відповідає пункту 3 Глави 13 Розділу І Порядку, оскільки в ній не зазначена конкретна підстава відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство, а тому підлягає скасуванню у повному обсязі.

З урахуванням викладеного суд дійшов про те, що постанова державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Кривенець А.А. від 25.07.2019р. №1975/386/2017 є незаконною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує у рівних частинах з відповідачів на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн

Керуючись ст. ст.12,13,89,259,263,264,265,268,273,ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори, Державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Кривенець А.А., третя особа Головне територіальне управління юстиції в Харківської області, ОСОБА_3 про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Кривенець А.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.07.2019 року №1975/386/2017 та зобов`язати нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Кривенець А.А. повторно вирішити питання щодо видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на частку нежитлових приміщень цокольного поверху №1а, 2а, 4а, 5а, 6а, 7а, VIIа загальною площею 79,1 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5-7» у АДРЕСА_1 , а також свідоцтва про право на спадщину щодо частки вказаних нежитлових приміщень.

Стягнути з Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори, Державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Кривенець А.А. на користь ОСОБА_2 судовий збір в рівних частках по 384,20 грн. з кожного відповідача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 23.03.2021 року.

Головуючий суддя: О.В. Шишкін