МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 487/5354/16-ц
Провадження № 22-ц/812/501/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Гаврасієнка В.О. в приміщенні того ж суду, про залишення без розгляду у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2016 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» права власності на вищевказану квартиру, за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на момент реєстрації права власності.

В жовтні 2017 року АТ «ПУМБ» уточнило позовні вимоги та остаточно просило в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №5905974 від 07.12.2007 року в розмірі 58100,50 дол. США, з яких: заборгованість за сумою кредиту складає 33 940,12 дол. США; заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом складає 14 160,38 дол. США, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лашиною О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 976, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною у розмірі 177 982,00 грн, а також стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 23 199,51 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2020 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, АТ «ПУМБ» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що ст. 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Положеннями статті 189 ЦПК України визначено завдання підготовчого провадження. Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи (частина перша статті 197 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17 (№ 61-14373св19), а також підтриманий й у постанові Верховного суду від 11.03.2020р. по справі №761/8849/19.

Крім того, відповідно до ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, в тому числі, і якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України, судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю. Крім того, юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - судова повістка надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Апелянт звертає увагу, що юридична адреса позивача м. Київ, вул. Андріївська, 4, в той час, як матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивача про судові засідання за вказаною адресою. За такого, неможливо стверджувати, що позивач був належним чином повідомлений про судові засідання, а відтак, і підстав для застосування положень ст. 257 ЦПК України у суду першої інстанції не було. Попри не направлення судових повісток за адресою місцезнаходження позивача, оскаржувана ухвала була надіслана судом позивачу саме до м. Києва, вул. Андріївська, 4, яка і була отримана 20.01.2021р.

Таким чином, на думку апелянта зазначене є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції як такої, що є необґрунтованою, ухваленою з грубим порушенням норм процесуального права.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» ще 26.10.2017 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» права власності на вищевказану квартиру, за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на момент реєстрації права власності.

В ході розгляду справи № 487/5354/16-ц за клопотаннями позивача, які суд двічі задовольняв, справа зупинялась і направлялась на проведення експертизи. Експертиза у справі так і не була проведена, оскільки позивач, на якого покладалось зобов`язання по оплаті за послуги експерта, не оплачував рахунки, виставлені суб`єктом оціночної діяльності. Таким чином, дана справа розглядається судом більш, як три роки.

Також вказує, що посилання позивача на те, що представник позивача не з`явився до суду повторно без причини в підготовче засідання, а не в судове засідання у справі не заслуговує на увагу, оскільки у даній справі ще ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.04.2019 року сторони викликалися у судове засідання і даною ухвалою справа № 487/5354/16-ц була призначена до судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Натомість, позивач, зловживаючи своїми процесуальними правами, призводить до затягування розгляду даної справи, порушення процесуальних та розумних строків розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача не з`явився в судове засідання 02.12.2020р., 23.12.2020р., про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Частиною 5 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, право суду на залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, можливе лише за відсутності заяви позивача про розгляд справи без його участі, і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, що відповідає матеріалам справи № 487/5354/16-ц.

Згідно з вимогами ЩІК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду в разі неможливості розгляду справи за відсутності позивача.

Враховуючи неявку позивача, суд позбавлений можливості з`ясувати питання про підтримання позивачем свого позову саме на теперішній час, що свідчить про неможливість розгляду справи за відсутності позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Вважає, суд першої інстанції правомірно залишив вищевказаний позов без розгляду, оскільки представник позивача не з`явився в судове засідання повторно, з заявою про розгляд заявлених вимог за його відсутності до суду не звертався, і відсутність позивача перешкоджає розгляду справи.

Крім цього, вказує, що залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд виходив з того, що в призначені по справі судові засідання на 02.12.2020 року та 23.12.2020 року представник позивач не з`явився, не зважаючи на те, що про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило.

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з тим, що представник позивача повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення позову ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» без розгляду.

Проте з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Юридичним особам та фізичним особам-підприємцям у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини також зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом в жовтні 2016 року.

18 січня 2017 року у справі було постановлено заочне рішення, яким позов ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» було задоволено.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2017р. зазначене заочне рішення було скасовано, а справа призначена до судового розгляду на 27.06.2017р.

19 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з уточненою позовною заявою.

Після цього справа неодноразово призначалася до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2018р. у справі призначено судову оціночно-будівельну експертизу та зупинене провадження у справі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.04.2019р. провадження у справі було поновлено, а справа призначена до судового розгляду. Після цього справа знову неодноразово призначалася до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2019 року у справі було призначено судову оціночно-будівельну експертизу. Провадження у справі було зупинене до отримання висновку експерта.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2020 року поновлено провадження у вказаній цивільній справі та справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 08.09.2020року. 08.09.2020р. справа не розглядалася через перебування судді на лікарняному.

Після цього справа призначалася до розгляду у судовому засіданні на 15 жовтня, 02 грудня та на 23 грудня 2020 року.

В матеріалах справи наявне повідомлення позивача про час і місце розгляду справи на 02 грудня 2020р. за адресою, зазначеною в позовній заяві, як адреса для листування, а саме - АДРЕСА_3 , яке 03.11.2020р. було отримано за довіреністю ОСОБА_3 (а. с. 223 т.2). За юридичною адресою позивача - м. Київ, вул. Андріївська, 4, позивач не повідомлявся.

Проте матеріали справи не містять повідомлення позивача про час і місце розгляду справи на 23 грудня 2020р.

За таких обставин не можна вважати, що суд належним чином повідомив позивача про дату, час і місце судового засідання на 23 грудня 2020 року, що свідчить про порушення судом норм процесуального права. Як наслідок, суд першої інстанції невірно застосував норми п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та дійшов до неправильного висновку про те, що позивач, будучи належним чином повідомленим, повторно не з`явився до суду та не повідомив суд про причини неявки, що є підставою для залишення позовної заяви АТ «Перший Український Міжнародний Банк» без розгляду.

В той же час апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ухвала суду про залишення позову без розгляду була постановлена судом не в судовому, а в підготовчому засіданні, так як це спростовується наведеними вище обставинами, які свідчать про те, що справа була призначена до розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до п. 4 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не врахувавши положень вищезазначених процесуальних норм, залишив без розгляду позовну заяву без достатніх на те правових підстав, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367,368,374,379,381,382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 26 березня 2021 року