Справа № 307/914/21
Провадження № 2-з/307/5/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря Ваш Е.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Роману Роману Михайловичу та Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти дії з проведення електронних торгів продажу (відчуження) будинку по АДРЕСА_1 за номером лоту 467669 в Системі електронних торгів арештованого майна, що розміщений на сайті https://setam.net.ua, яке здійснюється на підставі акту опису й арешту майна у виконавчому провадженні № 60480712,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Марич І.Ю. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Роману Роману Михайловичу та Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти дії з проведення електронних торгів продажу (відчуження) будинку по АДРЕСА_1 за номером лоту 467669 в Системі електронних торгів арештованого майна, що розміщений на сайті https://setam.net.ua, яке здійснюється на підставі акту опису й арешту майна боржника у виконавчому провадженні № 60480712.

Заяву мотивує тим, що він має намір та зобов`язується протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову пред`явити позов до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича про визнання його дій неправомірними та скасування акту опису й арешту майна у виконавчому провадженні ВП № 60480712, постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 26 січня 2021 року, ВП № 60480712 тощо. Підставою для подання даного позову є порушення відповідачем норм Закону України «Про виконавче провадження», створення штучних торгів з метою заволодіння майном боржника - будинку по АДРЕСА_1 . Як довідався позивач, відповідачем вже призначено незаконні торги з реалізації нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 , однак, за наслідками проведення цих прилюдних торгів право власності на вказаний будинок може перейти до третіх осіб і боржник може залишитись без житла. Як наслідок, в подальшому захист прав, порушених внаслідок протиправних дій органу виконавчої служби, буде істотним чином ускладнений та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Крім того, враховуючи повну оплату встановлених Законом та рішенням суду коштів, всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», вчинення відповідачем дій з метою примусової реалізації майна боржника свідчить про наявність очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, оскільки весь час проведення нібито виконавчих дій він перебував і перебуває до тепер за кордоном, про що будуть надані відповідні докази, і про жодну дію виконавчого провадження його не було повідомлено, а відтак він не був присутнім при проведенні як опису майна, так і при проведенні відповідної оцінки на будинок, що виставлений на торги. Заборона вчиняти дії Державному підприємству «СЕТАМ» є заходом забезпечення позову, який безпосередньо адресований особі, яка здійснює фактичні дії з реалізації майна, оскільки саме це підприємство є організатором електронних торгів у Системі електронних торгів арештованого майна. Інші заходи забезпечення позову, адресовані органу виконавчої служби в умовах стислих строків, не можуть вважатися ефективними, оскільки для їх реалізації необхідне прийняття проміжних та додаткових рішень органом виконавчої служби, яке потребує додаткового часу для його виготовлення, підписання, поштової доставки до безпосереднього виконавця, яким є ДП «СЕТАМ».

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви та додану до неї копію листа-повідомлення Державного підприємства «СЕТАМ», суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існуєреальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача ,а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів»передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового процесу (рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»),

Європейський суд з прав людини 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Більше того, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Заходи забезпечення позову, які просить застосувати представник заявника фактично унеможливлять та зупинять виконання приватним виконавцем судового рішення, яке набрало чинності та підлягає обов`язковому виконанню.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Аналогічна правова позиції була викладена в Постанові ВГСУ від 26 липня 2016 року по справі №910/29237/15, Постанові ВГСУ від 9 листопада 2015 року по справі №907/636/15.

При цьому, Верховний Суд не відступив від правових позицій, викладених у вказаних вище постановах. Аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 331/1255/17, постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 640/15430/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Разом з тим, заявлені представником заявника вимоги фактично зупиняють виконання рішення, яке набрало законної сили.

Представником заявника до заяви про вжиття заходів забезпечення позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність ризиків невиконання потенційного рішення суду, які наведені у заяві.

Крім того, п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено право суду забезпечити позов шляхом зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тобто, такий вид забезпечення може бути застосований тільки для забезпечення позову при подачі позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, а також при оскарженні виконавчого документа.

Проте, як зазначено в заяві про забезпечення позову до подачі позовної заяви, предметом майбутньої позовної заяви не є оскарження виконавчого документа, чи звільнення майна з-під арешту, чи визнання права власності на це майно, а є визнання дій приватного виконавця неправомірними та скасування акту опису й арешту майна у виконавчому провадженні та постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що представником заявника не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до викладеного, та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», статтями 149-153 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Роману Роману Михайловичу та Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти дії з проведення електронних торгів продажу (відчуження) будинку по АДРЕСА_1 за номером лоту 467669 в Системі електронних торгів арештованого майна, що розміщений на сайті https://setam.net.ua, яке здійснюється на підставі акту опису й арешту майна у виконавчому провадженні № 60480712 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 15-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Ухвалу складено 23 березня 2021 року.

Суддя: Сойма М.М.