Справа №491/92/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2021 року Ананьївський районний суд Одеської області

у складі: головуючого у справі судді Желяскова О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Гула О.Р.,

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 04 вересня 2004 року він вступив в шлюб з відповідачем по справі. Шлюб зареєстровано Новоолександрівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №03. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний шлюб перший як у позивача так і у відповідача.

Як зазначає позивач в позовній заяві, що він прийняв рішення про розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що між ним та дружиною з листопада місяця минулого року значно погіршились взаємовідносини, з 2013 року не проживають разом та взагалі не підтримують шлюбні відносини. Між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, стосунки та обов`язки. В сім`ї виникали сварки та непорозуміння, які поступово, з часом призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми.

Крім того, позивач зазначає, що окрім їхньої неповнолітньої дитини, фактично, спільні інтереси у нього з дружиною відсутні. Неодноразово, а точніше близько чотирьох разів, періодично, припиняли сімейні стосунки, через певний час їх поновлювали, сподіваючись на зміни на краще, чого не сталося. Можливості зберегти сім`ю у нього немає, фактично вона розпалась. Позивач зазначає, що вони не ведуть спільного господарства з часу припинення ними шлюбних відносин.

На думку позивача, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, то при вказаних обставинах він прийняв рішення щодо розірвання їхнього шлюбу, дане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе.

Тому, в прохальній частині позовної заяви позивач ОСОБА_1 просить суд:

- винести рішення, котрим розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , котрий зареєстровано 4 вересня 2004 року Новоолександрівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №03;

- понесені ним витрати, пов`язані із зверненням до суду з даною позовною заявою, а саме суму судового збору та суму за надання правничої допомоги, залишити за ним.

10 лютого 2021 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, про що головуючим суддею у справі було постановлено відповідну ухвалу (а.с.15-16).

Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено відповідачу про його процесуальні права, а саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка своїми процесуальними правами передбаченими ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України не скористалася та у встановлені строки в ухвалі про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву до суду не подала, з зустрічним позовом та з заявою із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не зверталася.

У судове засідання 25 березня 2021 року сторони по справі не з`явилися.

При цьому, суд враховує заяву позивача від 02 лютого 2021 року (а.с.8), в якій він просить справу розглядати у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Крім того, 22 березня 2021 року відповідачка подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність,позовні вимоги визнає в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить змінити прізвище « ОСОБА_4 » на дівоче прізвище « ОСОБА_5 » (а.с.27).

Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяв в яких вони висловлюють свою позицію щодо позовних вимог, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу.

При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Ананьїв, Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 16 грудня 1998 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.5).

Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с.Ананьїв, Перша дільниця, Ананьївського району, Одеської області, та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України у вигляді ID-картки № НОМЕР_2 , виданий 07 травня 2020 року, органом №5123 Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, що підтверджується довідкою Ананьївського РС ГУДМС України в Одеській області від 04 лютого 2021 року (а.с.13), та довідкою про реєстрацію місця проживання особи виданою 05 лютого 2021 року Ананьївською міською радою за №127 (а.с.15).

Судом встановлено, що 04 вересня 2004 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб в Новоолександрівській сільській раді Ананьївського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №03, що підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 виданого 04 вересня 2004 року Новоолександрівською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.4).

Встановлено, що від вищевказаного шлюбу позивач та відповідачка мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 17 жовтня 2006 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.7).

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, що предебачено частиною 1 статті 4 ЦПК України.

Зі змісту частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

З позовної заяви вбачається, що відповідач прийняв рішення про розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що між ним та дружиною з листопада місяця минулого року значно погіршились взаємовідносини, з 2013 року не проживають разом та взагалі не підтримують шлюбні відносини. Між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, стосунки та обов`язки. В сім`ї виникали сварки та непорозуміння, які поступово, з часом призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають.

Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд приймаючи до уваги ті обставини, які зазначені в позовній заяві, що сім`я позивача та відповідачки розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, вважає можливим шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Частиною 1 статті 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд, враховує бажання відповідачки та вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити їй дівоче прізвище « ОСОБА_5 ».

Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, однак враховуючи бажання позивача, вважає за можливе залишити судові витрати по справі за ним.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м.Ананьїв, Одеської області, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 16 грудня 1998 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с.Ананьїв, Перша дільниця, Ананьївського району, Одеської області, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України у вигляді ID-картки № НОМЕР_2 , виданий 07 травня 2020 року, органом №5123 Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , який зареєстрований 04 вересня 2004 року Новоолександрівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №03, - розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити відповідачці ОСОБА_2 її дівоче прізвище « ОСОБА_5 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Роз`яснити, що у відповідності до положень пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості про сторін у справі на виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач:ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;
Відповідач:ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя: О.О. Желясков

Рішення набуло законної сили «____» __________________20__ року.