РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

У спірній квартирі крім неї зареєстровані її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 .

Відповідач ніколи не проживав у квартирі, витрат по утриманню квартири не несе, його особистих речей в ній немає.

Їй стало відомо, що у 2016 році відповідач придбав квартиру в м. Москва Російської Федерації, що підтверджується печаткою про реєстрацію від 26 квітня 2016 року.

Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 47).

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, направив до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що він просить задовольнити позов та розглядати справу у його відсутність (а.с. 59-60). Зазначено, що він разом з дружиною підтримали відповідача внаслідок його прибуття в м. Київ на лікування та зареєстрували його в квартирі. Відповідач є двоюрідним дядьком ОСОБА_3 . Останній раз він його бачив на весіллі доньки 10 жовтня 2015 року. Жодного разу після цієї дати він не прибував за місцем своєї реєстрації в м. Києві.

Представник третьої особи Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність (а.с. 26).

Заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року (а.с. 55-56). Зазначене також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 вересня 2017 року (а.с. 57).

Інша частина цієї квартири належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/3 частини кожному.

У спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою форми № 3 (а.с. 38).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Позивач посилається на те, що відповідач ніколи не проживав у квартирі, витрат по утриманню квартири не несе, його особистих речей в ній немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року, позивач посилається на покази свідка та письмові докази.

Свідок ОСОБА_6 у суді показав, що він є чоловіком позивача та проживає у квартирі АДРЕСА_1 з жовтня 2015 року. Відповідача бачив лише у них на весіллі у 2015 році. У квартирі відповідач ніколи не проживав та не приходив в неї.

У матеріалах справи мітиться нотаріально завірена заява ОСОБА_7 від 11 лютого 2021 року, з якої вбачається, що у 2013 році в стані тяжкого захворювання ОСОБА_2 приїхав до м. Києва та вона як медик надавала йому медичну допомогу. Таким чином, вона познайомилась з сім`єю позивача. Вона була запрошена на весілля ОСОБА_1 , де був також й ОСОБА_2 . Останній раз вона бачила ОСОБА_2 у січні 2016 року. Більше жодного разу при відвідуванні родини позивача за їх місцем проживання ОСОБА_2 вона не бачила (а.с. 66).

З наданого акту про не проживання особи від 03 лютого 2021 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_2 , вбачається, що ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації ( АДРЕСА_3 ) протягом 5 років (а.с. 63).

Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає 768 гривень 40 копійок судового збору.

Керуючись ст. 405 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), треті особи: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація (м. Київ, просп. Повітрофлотський, 41, ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 768 гривень 40 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 29 березня 2021 року.

Суддя: