Провадження № 2/161/318/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 . 31.07.2020 року близько 16 год. 30 хв. відбулось затоплення її квартири сусідами з квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище, власником якої є відповідач ОСОБА_4 . Причиною підтоплення стала халатність відповідача, в квартирі якого був відкритий кран, що зафіксовано актом про залиття квартири від 25.08.2020 року, складеним комісією в складі голови правління ОСББ «Потебня» Гітунцем О.А. Згідно висновку оцінювача про вартість об`єктів оцінки від 05.10.2020 року, складеного експертом-оцінювачем ОСОБА_5 , ринкова вартість збитків, завданих залиттям квартири позивача, становить 12 971 грн. Крім того, з вини відповідача їй завдано і моральну шкоду, яка виразилась в емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу пошкодження майна. Розмір моральної шкоди оцінює в 10 000, 00 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить стягнути з відповідача на її користь 12 971 грн. матеріальних збитків, 10 000, 00 грн. моральної шкоди та судові витрати в розмірі 12 895, 60 грн.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові, просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у письмовому відзиві позов в частині відшкодування матеріальних збитків в заявленому розмірі визнав. В решті позовних вимог просить відмовити. В обґрунтування заперечень зазначає, що позивачем не надано доказів та не наведено аргументів на підтвердження завдання їй моральної шкоди, а також, понесених судових витрат. Крім того, зазначив, що пропонував позивачу добровільно в позасудовому порядку врегулювати спір, однак, вона не погодилась.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав викладені у відзиві заперечення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому, враховано наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

Як вказує позивач та не заперечується відповідачем, 31.07.2020 року близько 16 год. 30 хв. відбулось затоплення її квартири з квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище, власником якої є відповідач ОСОБА_4

25.08.2020 року комісією в складі голови правління ОСББ «Потебня» ОСОБА_6 , співвласника кв. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 було складено відповідний Акт про залиття квартири, в якому зафіксовано даний факт та встановлено, що внаслідок залиття в квартирі місцями затоплена стеля та стіни ванної кімнати, кухні. Причина халатність власника, в квартирі якого був відкритий кран (а.с. 22).

Відповідно до висновку оцінювача про вартість об`єктів оцінки від 05.10.2020 року, складеного експертом-оцінювачем ОСОБА_5 , ринкова вартість збитків, завданих залиттям квартири позивача, становить 12 971 грн. (а.с.14-15).

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Враховуючи те, що позивач довела розмір завданої матеріальної шкоди в сумі 12 971, 00 грн., протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а також те, що відповідач визнав зазначені обставини, суд приходить до висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, зазначала, що перебуває в емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу пошкодження майна. Через залиття квартири було порушено її звичний та розмірений спосіб життя. Виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного часу для вирішення проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Суд вважає доведеним, що дії відповідача ОСОБА_4 у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачці було завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача, та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у зміні звичайного способу життя, моральних стражданнях та психологічного дискомфорту у зв`язку з цим є причинно-наслідковий зв`язок.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеню та характеру перенесених позивачкою моральних страждань, що були викликані вимушеними змінами у її житті, погіршенням умов проживання, наявності постійного дискомфорту, який був спричинений залиттям її помешкання.

Між тим, позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, яка оцінюється заявленим розміром.

Виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я, в тому числі, й психологічного, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка, суд вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, а саме в розмірі 2 000, 00 грн.

На думку суду, вищевказана сума буде сприяти відновленню понесених моральних та психічних страждань, істотності змін у житті ОСОБА_1 .

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, ставка судового збору за даним позовом була 840,80 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який діяв станом 01 січня 2020 року). Позивач помилково при зверненні до суду надмірно сплатила 1 681,60 грн. Різниця у розмірі 840,80 грн. є надмірно сплаченим судовим збором, який може бути повернутий позивачу за його окремою заявою на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

При зверненні до суду позивач заявляла позовні вимоги у загальному розмірі 22 971,00 грн.

Суд задовольнив позовні вимоги частково на загальну суму 14 971,00? грн. (12 971,00 грн. матеріальної шкоди + 2 000,00 грн. моральної шкоди).

Отже, належною до відшкодування позивачу є сума судового збору пропорційна задоволеним вимогам, яка становить 547,98 грн.

Не підлягає до стягнення також сума комісії за проведення платежу у розмірі 7,00 грн., яка, як слідує зі змісту позову, також включена позивачем до суми судових витрат, оскільки це є комісійна винагорода фінансової установи, яка прийняла платіж, а до судових витрат вона не відноситься.

Що стосується доводів позивача про віднесення до складу судових витрат коштів у розмірі 1 200,00 грн., які вона сплатила за проведення оцінки завданого збитку, суд зазначає таке.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач у позові не зазначає, до якого саме виду судових витрат, на її думку, слід віднести витрати на проведення оцінки майна. Не навів таких доводів і представник позивача у судовому засіданні.

Суд зауважує, що оцінка майнового збитку була проведена не судовим експертом, шляхом проведення судової експертизи на замовлення учасника справи, що допускається ч.3 ст.102 ЦПК України, а суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , який не має статусу судового експерта, а саму оцінку здійснював на підставі Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Отже, витрати на таку оцінку неможливо віднести до складу витрат, передбачених п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України на залучення експерта.

Як спеціаліст СПД ОСОБА_5 судом також не залучався, а тому ці витрати не можливо віднести до таких, що понесені спеціалістом.

З цих підстав суд відмовляє у стягненні, як судових витрат, 1 200,00 грн., які були витрачені позивачем на проведення оцінки. Одночасно, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду із позовними вимогами про стягнення цих коштів, як витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), на підставі п.1 ч.2 ст.22 ЦК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 89, 102, 110, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 12 971 (дванадцять тисяч дев`ятсот сімдесят одну) грн. 00 коп. матеріальної та 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 547 (п`ятсот сорок сім) грн. 98 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.03.2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк