Справа № 727/2371/13-ц
Провадження № 6/727/87/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Шевченківський районний суд м.Чернівці у складі: головуючого-судді: Одовічен Я.В., за участю секретаря: Кицинюка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

ВСТАНОВИВ :

10.03.2021 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі №727/2371/13-ц.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.05.2013 року у справі №727/2371/13-ц позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за кредитним договором №175 від 17 квітня 2007 року заборгованість в сумі 21412 (двадцять одна тисяча чотириста двадцять) гривень 87 копійок та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229 гривень 40 копійок.

Заявник просив визнати причину пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання поважною та поновити пропущений строк пред`явлення до виконання.

Сторони у судове засідання не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Частково дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява АТ «Альфа-Банк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р. (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) (далі - Закону) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №727/2371/13-ц, 24.05.2013 року Шевченківським районним судом м.Чернівці було прийнято рішення, яким позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» було задоволено.

Вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили, є обов`язковим до виконання на всій території України.

05 червня 2013 року Шевченківським районним судом м.Чернівці видано виконавчтй лист та пред`явлено стягувачем до виконання в орган державної виконавчої служби.

Постановою старшого державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Бичеком А.А. від 29 червня 2017 року виконавчий лист по справі №727/2371/13-ц на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» було повернуто стягувачу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 березня 2020 року було допущено заміну первісного стягувача на правонаступника АТ «Альфа-Банк».

При вирішенні даної заяви суд керується нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997 року, а також роз`ясненнями наданими Європейським судом з прав людини.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 22.02.2005 року, ухваленого у справі «Шаренок проти України», було встановлено порушення ст.6 Конвенції та ст.1 протоколу 1 Конвенції. При цьому, Суд зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобтоправо порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також, Суд сказав на свою прецедентну практику, згідно з якою відсутність у заявника можливості домогтися виконання рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, гарантоване першим реченням частини першої статті 1 Протоколу № 1.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду є джерелом права у національній правовій системі.

Відповідно до ч.6 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску.

Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Водночас, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Конституційний Суд України у рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012, зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013 Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року звернув увагу, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання обґрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 433, п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Заяву Акціонерного товариства «Альфа- Банк» - задовольнити.

Поновити стягувачу Акціонерному товариству «Альфа-Банк» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №727/2371/13-ц відносно боржника ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.