Дата документу 23.03.2021
Справа № 334/6/21
Провадження № 2/334/1401/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року місто Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого суддіКоломаренко К.А.,
при секретаріФарзаєвій К.А.
за участі:
позивачаОСОБА_1 (особисто)
представника відповідачаТерегері М.В. (діє на підставі довіреності №01/03-14/115 від 25.02.2021)
представника співвідповідачаТінькової А.О. (діє на підставі довіреності №5-18-08/424 від 06.01.2021)

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування (виплату) за рахунок коштів державного бюджету за завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду,-

встановив:

04 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, Державної казначейської служби України про неналежне виконання професійних, службових обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого або несумлінного до них ставлення працівниками департаменту охорони здоров`я населення та захист прав малолітніх осіб, громадян України.

Позивач сформулював свої позовні вимоги наступним чином:

1. Звільнити медичних працівників КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5», котрі неналежно виконували свої професійні, службові обов`язки щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого або несумлінного до них ставлення, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років.

2. Виплатити їй за рахунок коштів державного бюджету, за завдану їй та її дитині кримінальним правопорушенням, моральну шкоду у розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів помножених на 1051 гривень 00 копійок, що дорівнює 4 204 000,00 грн.

08.01.2021 ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

26.01.2021 позивач на підтвердження усунення нею недоліків вказаної вище позовної заяви надала до суду відповідне клопотання про усунення недоліків з додатками, датоване 23.01.2021.

26.01.2021 позивачем додатком до клопотання про усунення недоліків було надано заяву про уточнення позовних вимог шляхом зменшення позовних вимог, відповідно до якої ОСОБА_1 просить зменшити позовні вимоги, вилучивши:

«1. Звільнити медичних працівників КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5», котрі неналежно виконували свої професійні, службові обов`язки щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого або несумлінного до них ставлення, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років».

Судом вирішено питання про відкриття провадження за позовними вимогами, відповідно до яких позивач просить виплатити їй за рахунок коштів державного бюджету, за завдану їй та її дитині кримінальним правопорушенням, моральну шкоду у розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів помножених на 1051 гривень 00 копійок, що дорівнює 4 204 000,00 грн. та Ухвалою суду від 03.02.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування (виплату) за рахунок коштів державного бюджету за завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче провадження, надано сторонам строк для подання заяв по суті спору.

Через канцелярію суду позивачем подано клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить суд витребувати докази від лікарні КУ «Запорізька багатопрофільна дитяча лікарня №5» щодо придбання препаратів, якими лікували її дитину за грудень 2017 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що згідно з відкритим по цій справі кримінальним провадженням №0000118 за ч. 1 ст. 137 КК України про неналежне виконання обов`язків щодо охорони життя та здоров`я дітей, а саме про невиконання або неналежне виконання професійних чи службових професійних чи службових обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого або несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило істотну шкоду здоров`ю потерпілого, вважає, що для розгляду порушеного права по відношенню до її малолітньої дитини також у наданні безоплатної кваліфікованої медичної допомоги, потрібно витребувати від лікарні КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» дані про залишок медичних препаратів, у зв`язку з тим, що усі препарати вона придбала за власний рахунок, і лікарня не надавала медикаменти, а наразі квитанцію про придбання препаратів знайти позивач не може, тож вважає що вона втрачена. Посилаючись на вимоги абзацу 2 статті 6 Закону України «Про охорону дитинства», зазначає, що необхідним є витребування у лікарні КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5», де відбулося лікування її дитини у період з 25.12.2017 року по 31.12.2017, що у них були придбані медичні препарати, якими вони лікували дитину, документи на придбання препаратів, квитанції про їх закупку, та акти залишків препаратів на грудень 2017 року, із зазначенням строку придатності, які зазначені у виписці із 5 ДМКБ ДИБО, виписний епікриз із історії лікарні № 14308: лопракс; нифуроксазид; поповерин; лацидофил; пульмикорт.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд, в тому числі, вирішує заяви та клопотання учасників справи.

В підготовчому засіданні позивач клопотання підтримала, посилаючись на вимоги Декларації прав дитини. Які обставини у справі може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати, не вказала, про вжиті позивачем заходи для отримання цього доказу самостійно, доказів вжиття таких заходів та причини неможливості самостійного отримання цих доказів суду не повідомила.

Представник відповідача - Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради в підготовчому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, зазначає, що докази, які просить витребувати позивач не стосуються предмета доказування, оскільки позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, крім того позивач не довела неможливість самостійно отримати такий доказ.

Представник співвідповідача - Державної казначейської служби України в підготовчому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, вказуючи що оскільки предметом позову є відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а не процес лікування дитини позивача, то докази, про витребування яких заявила позивач, не стосуються предмета доказування. Також зазначила, що позивач всупереч вимог ст. 84 ЦПК України не зазначила, які нею самостійно вжито заходи для отримання доказів та причини неможливості отримання таких доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд доходить наступного.

Частиною 1 ст. 189 ЦПК України передбачено, що завданнями підготовчого провадження є, в тому числі, остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.4 ст.77 ЦПК України - суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.83 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 , 2 ст.83 ЦПК України - сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч.8 ст.83 ЦПК України - докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч.1ст.84 ЦПК України - учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно ч.2 ст.84 ЦПК України - у клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

З огляду на викладене суд вважає, що клопотання позивача не підлягає задоволенню оскільки воно подано з порушенням вимог ст.ст.83, 84 ЦПК України.

Окремо, суд звертає увагу позивача, що відповідно до вимог ст.12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України - суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Докази, які не стосуються справи й предмета доказування, або одержані з порушенням порядку, встановленого законом, або якими не можуть бути підтверджені певні обставини, судом не повинні прийматися.

Позивача не довів підстав, передбачених ст. 84 ЦПК України, що відомості щодо придбання препаратів, якими лікували її дитину за грудень 2017 року, мають відношення до предмету спору, що клопотання не базується на припущеннях, до того ж позивач не зазначила про вжиті нею заходи для отримання таких доказів самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

З урахуванням викладеного вище, керуючись ст.ст. 84, 189, 196, 197, 198, 199 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26.03.2021

Суддя: К.А. Коломаренко