Єдиний унікальний номер 341/2007/20
Номер провадження 2-о/341/22/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Кучинського Б. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Галицький районний відділ Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, про встановлення факту постійного місця проживання на території України.

встановив:

24.12.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, в якій просить встановити факт її постійного проживання до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

В обґрунтування заяви заявниця зазначила, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 і є колишньою громадянкою СРСР, яка зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , по 1991 рік.

13.06.1982 здійснила державну реєстрацію шлюбу з ОСОБА_3 . Нею було втрачено паспорт громадянки СРСР. Вона звернулась із письмовою заявою у Галицький районний відділ управління Державної міграційної служби для отримання паспорта громадянки України, де їй у цьому відмовлено, посилаючись на те, що на підставі проведених перевірок встановити належність до громадянства України не вдалось. Рішення суду про встановлення факту її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та її постійного проживання на території України, їй необхідне для отримання паспорта громадянки України.

Уточнивши заявлені вимоги, просила установити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року си проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

У судовому засіданні заявниця уточненні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Галицького районного відділу управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення уточнених заявлених вимог заявниці.

Заслухавши сторін, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає уточненні вимоги заявниці обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 01.12.2020 серії НОМЕР_1 підтверджується, що заявниця народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Межигірці Галицького району Івано-Франківської області, її батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 30.10.2020 № 3 підтверджується, що заявниця 29.12.2011 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , і після реєстрації шлюбу присвоєно їй прізвище ОСОБА_1 .

Відповідно до копії довідки від 16.12.2020 № 331, виданої відповідальною особою Межигорецької сільської ради. ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 з народження по 1991 рік. З 2011 року по цей час територію України не покидала.

Судом також встановлено, що на звернення до Галицького районного відділу управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області заявниці надано відповідь, що згідно з наданою інформації встановити її особу та належність до громадянства України не вбачається можливим.

Згідно з п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У листі Верховного суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали на Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Ст. 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001№ 215.

У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

КЦС ВС зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України (постанова від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц).

Рішення суду про встановлення факту проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та її постійного проживання на території України, необхідне для отримання паспорта громадянина України в Галицькому районному відділі управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки у судовому засіданні установлено факт, що заявниця постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263, 265, 272, 293, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Галицький районний відділ Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Установити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд протягом тридцяти днів з дня ухвалення цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 березня 2021 року.

Сторони:

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Галицький районний відділ Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, юридична адреса: м. Галич, вул. Шевченка, 7, Івано-Франківського району.

СуддяМ. Р. Мергель