ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження АДРЕСА_8-ц/803/792/21 Справа № 185/1803/20 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ майна, набутого за час спільного проживання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ майна, набутого за час спільного проживання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він з червня 2007 року до серпня 2012 року проживав з ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1 . 26 квітня 2013 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку та до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що під час фактичних шлюбних відносин 18 січня 2008 року за спільні кошти він та відповідач придбали квартиру АДРЕСА_2 . Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за відповідачем, яка після розірвання шлюбу не надає доступу до цього майна, відмовляється у добровільному порядку сплатити частину його вартості. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період часу з червня 2007 року по 25 квітня 2013 року; визнати квартиру АДРЕСА_2 спільним майном подружжя; поділити спільне майно - квартиру АДРЕСА_2 ; визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу майна подружжя; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу майна подружжя.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Встановлено факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю, не перебуваючи у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі у період з червня 2007 року по серпень 2012 року за адресою АДРЕСА_1 . Визнано квартиру АДРЕСА_2 спільним сумісним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Визначено частку у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рівними по 1/2 частці кожному з них. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 . В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1 545 грн 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 грн 40 коп. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 22 квітня 2020 року, знято заборону відповідачу ОСОБА_1 вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду від 28 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

26 квітня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб (а.с.14).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15, 16).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.17).

Судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку та до досягнення дітьми повноліття (а.с.18).

З матеріалів справи вбачається 18 січня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , відповідно до умов якого ОСОБА_7 придбала зазначену квартиру, повідомила, що вона не перебуває у шлюбі (а.с.22, 23, 24, 25).

З довідки ОСББ "Сташкова, 21" №11 від 30 січня 2020 року вбачається, що мешканці квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , № НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_6 підтверджують факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у цивільному шлюбі у період з червня 2007 року до серпня 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20, 21).

Позивач зазначав, що він з відповідачем почали проживати разом у фактичному шлюбі з червня 2007 року за адресою АДРЕСА_1 та під час фактичних шлюбних відносин 18 січня 2008 року за спільні кошти він та відповідач придбали квартиру АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за відповідачем, яка є спільним сумісним майном (а.с.2-6).

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції посилався на їх законність та обґрунтованість в частині встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю, не перебуваючи у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі у період з червня 2007 року по серпень 2012 року за адресою АДРЕСА_1 , визнання квартири АДРЕСА_2 спільним сумісним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 за кожним, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з"ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі

№ 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що "згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України

від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що "вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)".

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

У справі встановлено, 26 квітня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб (а.с.14).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15, 16).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.17).

Судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку та до досягнення дітьми повноліття (а.с.18).

З матеріалів справи вбачається 18 січня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , відповідно до умов якого ОСОБА_7 придбала зазначену квартиру, повідомила, що вона не перебуває у шлюбі (а.с.22, 23, 24, 25).

У квартирі АДРЕСА_2 позивач ОСОБА_2 зареєстрований з 19 серпня 2012 року (а.с.7, 8).

Відповідач ОСОБА_1 з 21 червня 2013 року зареєстрована у квартирі АДРЕСА_7 (а.с.11, 12).

З довідки ОСББ "Сташкова, 21" №11 від 30 січня 2020 року вбачається, що мешканці квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_8 підтверджують факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у цивільному шлюбі у період з червня 2007 року до серпня 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20, 21).

З довідки ОСББ "Войнової-2" №33 від 10 березня 2019 року вбачається, що мешканці квартир АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 підтверджують факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за даною адресою з серпня 2018 року (а.с.13).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_2 посилався на те, що він з відповідачем почали проживати разом у фактичному шлюбі з червня 2007 року за адресою АДРЕСА_1 та під час фактичних шлюбних відносин, 18 січня 2008 року за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за відповідачем. Після розірвання шлюбу відповідач не надає йому доступу до цього майна, відмовляється у добровільному порядку сплатити частину його вартості тому просив суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період часу з червня 2007 року по 25 квітня 2013 року; визнати квартиру АДРЕСА_2 спільним майном подружжя; поділити спільне майно - квартиру АДРЕСА_2 ; визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу майна подружжя; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу майна подружжя (а.с.2-6).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем на підтвердження факту проживання з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з червня 2007 року до серпня 2012 року було надано суду довідку ОСББ "Сташкова, 21" №11 від 30 січня 2020 року вбачається, що мешканці квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_8 будинку АДРЕСА_6 підтверджують факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у цивільному шлюбі у період з червня 2007 року до серпня 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20, 21).

Судом першої інстанції допитувалися свідки, які є колишніми сусідами сторін у справі, та показання яких узгоджуються зі змістом довідки ОСББ «Сташкова, 21».

Однак, слід зазначити, крім вказаної довідки ОСББ «Сташкова, 21», позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на час придбання спірної квартири сторони дійсно вели спільне господарство. Не надано доказів наявності спільних витрат, спільного бюджету, взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю. Не надано належних доказів про спільне придбання спірного нерухомого майно (чеки, квитанції). Суду не надано доказів сплати позивачем комунальних послуг та витрат по утриманню спірної квартири після її придбання на ім"я відповідача. Також не було надано суду доказів з яких вбачається, що сторони на час придбання квартири вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного.

Показання свідків не можуть свідчити у достатній мірі про те, що між сторонами дійсно склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Вирішуючи питання щодо правового режиму майна слід встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Посилання позивача на те, що спірна квартира була придбана 18 січня 2008 року за спільні кошти з відповідачем є необґрунтованими належними доказами.

Надані позивачем апеляційному суду копії договорів депозитних вкладів, що були укладені у період часу з лютого 2006 року по лютий 2008 року між позивачем ОСОБА_2 та різними банками, не є належним підтвердженням того, що спірна квартира 18 січня 2008 року дійсно була придбана також за кошти позивача.

Доказів на підтвердження того, що спірна квартира була придбана для проживання сторін у ній однією сім"єю, та після придбання спірної квартири 18 січня 2008 року сторони почали проживати у цій квартирі разом однією сім"єю матеріали справи також не містять.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини позовні вимоги ОСОБА_2 в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період часу з червня 2007 року по 25 квітня 2013 року є недоведеними належними та допустимими доказами у справі.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні підстави, передбачені 74 СК України, вважати майно (спірну квартиру) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою на час придбання квартири.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання квартири АДРЕСА_2 спільним майном подружжя, його поділ та визнання за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу майна подружжя не підлягають задоволенню.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ майна, набутого за час спільного проживання - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ майна, набутого за час спільного проживання - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді