КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/2048/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Гуля В.В., Шкоріної О.І., із участю секретаря Ткаченко Ю.М., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2020 року у справі за позовом Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Міськрайонного управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та місті Ірпінь, Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа - Державне підприємство «Український науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва «Укрндпіцивільбуд», про скасування рішення сільської ради, визнання недійсним правочинів, скасування реєстрації права власності, повернення земельної ділянки та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Міськрайонного управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та місті Ірпінь, Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

19 жовтня 2017 року Крюківщинська сільська рада звернулася до суду із названим позовом, де, з проведеними змінами та уточненнями, посилаючись на земельне законодавство та Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», позивач просив скасувати рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 » №7 від 12 грудня 2014 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 19 травня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Саєнко О.О., що зареєстрований в реєстрі за №1402, визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 12 червня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвою І.А., що зареєстрований в реєстрі за №1810, скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 , кадастровий номер :01:023:5052 для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 , витребувати з чужого незаконного володіння та повернути до комунальної власності територіальної громади с. Крюківщина в особі Крюківщинської сільської ради земельну ділянку площею 0,1000 га кадастровий номер :01:023:5052.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Гатненської сільської ради 37 сесії 6 скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки громадянці України ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 » від 12 грудня 2014 року відповідачу - ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,1000 га ( рілля ), кадастровий номер :01:023:5052 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу №1402 від 19 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Саєнко О.О., ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,1000 га ( рілля ), кадастровий номер :01:023:5052 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .

Вищезазначена земельна ділянка не перебуває в межах села Гатне та Гатненської сільської ради, а тому Гатненська сільська рада не мала законного права передавати її вказаній фізичній особі у приватну власність.

Згідно проекту землеустрою щодо встановлення меж с. Крюківщина, затвердженого рішенням Київської обласної ради четвертого скликання від 22 жовтня 2004 року №219-17-ІУ спірна земельна ділянка входить в територіальні межі села Крюківщина та адміністративної межі Крюківщинської сільської ради.

Гатненська сільська рада своїм рішенням від 12 грудня 2014 року №7 порушило право власності Крюківщинської сільської ради і незаконно наділила особу чужою землею, чим перевищила свої повноваження.

На підставі даних рішень Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції видане свідоцтво на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:023:5052 громадянці ОСОБА_2 .

Співвідповідачем ОСОБА_1 було подано зустрічний позов, в якому він просив визнати за ним право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:023:5052, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що спірна земельна ділянка перейшла у приватну власність до ОСОБА_1 , відповідно до договору дарування за №1810 від 12 червня 2019 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Біккінеєвою І.А.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2020 року позов Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області задоволено.

Скасовано рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 » №7 від 12 грудня 2014 року.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 19 травня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Саєнко О.О., що зареєстрований в реєстрі за №1402.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 12 червня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвою І.А., що зареєстрований в реєстрі за №1810.

Скасовано реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 , кадастровий номер :01:023:5052 для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано з чужого незаконного володіння та повернуто до комунальної власності територіальної громади с. Крюківщина в особі Крюківщинської сільської ради земельну ділянку площею 0,1000 га кадастровий номер :01:023:5052.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з огляду на надані в ході судового розгляду докази судом було встановлено, що відповідачами були порушені права позивача.

У зв`язку з цим вимоги про визнання незаконними спірних рішень Гатненської сільської ради підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги про визнання недійсними договору купівлі-продажу, договору дарування та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку є похідними від вимоги про визнання незаконними рішень ради, вони також підлягають задоволенню.

Стосовно зустрічного позову, то місцевий суд зазначив, що позивач за зустрічним позовом хоче підтвердити своє право власності на земельну ділянку, однак даний спосіб захисту не передбачений чинним законодавством, а тому суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права при його ухваленні.

Просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, рішенням Гатненської сільської ради 37 сесії 6 скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки громадянці України ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 » від 12 грудня 2014 року відповідачу - ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га ( рілля ), кадастровий номер :01:023:5052, для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ( а.с. 11, 118 т. 1 ).

На підставі договору купівлі-продажу №1402 від 19 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Саєнко О.О., ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га ( рілля ), кадастровий номер :01:023:5052, для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ( а.с. 12-15, 108-109, 116-117, 119 т. 1 ).

12 червня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір дарування земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвою І.А. та зареєстровано в реєстрі за №1810 ( а.с. 133, 134 т. 2 ).

При вирішенні заявленого до розгляду спору правовим обґрунтуванням є наступні положення чинного законодавства.

Так, згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Статтею 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин, відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та здійснюються на сесіях цих рад шляхом прийняття рішень.

Також, відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

При цьому, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №8322/18-41 від 12 березня 2019 року досліджувана земельна ділянка з кадастровим номером 322484001:01:023:5052 повністю потрапляє в межі с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області ( а.с. 58-67 т. 2 ).

Зазначений висновок повністю підтвердила експерт Савчак В.В. в суді апеляційної інстанції, яка, окрім цього зазначила про те, що спірна земельна ділянка весь час знаходилась в межах Крюківщинської сільської ради.

Названі докази, на переконання апеляційного суду, відносяться до числа належних, допустимих, достовірних і достатніх згідно положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, які спростовують наявні у справі та надані відповідачами докази щодо належності майна Гатненській сільській раді.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено ту обставину, що вищезазначена земельна ділянка не перебуває в межах села Гатне та Гатненської сільської ради, а тому Гатненська сільська рада не мала законного права передавати її вказаній фізичній особі у приватну власність.

Гатненська сільська рада своїм рішенням від 12 грудня 2014 року №7 порушила право Крюківщинської сільської ради і незаконно наділила особу землею, за відсутності права на це, чим перевищила свої повноваження.

З огляду на вищезазначене, місцевий суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що відповідачами були порушені права позивача під час відчуження спірної земельної ділянки.

У зв`язку з цим вимоги про визнання незаконними спірних рішень Гатненської сільської ради підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги про визнання недійсними договору купівлі-продажу, договору дарування та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку є похідними від вимоги про визнання незаконними рішень ради, то вони також підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом, то необхідно зазначити наступне.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати на те, що заявлений позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту прав, який, з точки зору суду другої інстанції, не є ефективним з огляду на наступне.

Як встановлено судом, в зустрічній позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:023:5052, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 166-173 т. 2 ).

При цьому, позивач за зустрічним позовом хоче підтвердити своє право власності на земельну ділянку, однак даний спосіб захисту не передбачений чинним законодавством.

Згідно постанови Великої Палати Верховного суду від 05 травня 2020 року, за змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити ( реалізувати ) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція ) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці, зокрема, у рішеннях від 13 травня 1980 року у справі «Артіко проти Італії» ( пункт 35 ), рішенні від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» ( пункт 32 ), визначає, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення ( визнання ) порушених ( оспорюваних ) прав та вплив на правопорушника.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 ( провадження

№14-144цс18 ), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 ( провадження №12-187гс18 ), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц ( провадження №14-338цс18 ) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 ( провадження №12-304гс18 ).

Таким чином, враховуючи зміст права позивача, характер його ( права ) порушення та спричинені цими діяннями наслідки, обраний позивачем спосіб захисту та положення ст. 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, на переконання апеляційного суду, не є ефективним.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини, і з додержанням норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 26, 46, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12 Земельного кодексу України, ст.ст. 15-16 ЦК України, ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 259, 263 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права при його ухваленні, зокрема, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 12, 116, 122 ЗК України, ст.ст. 57, 58, 83, 84 ЦПК України, з точки зору апеляційного суду та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема про те, що позивачем не доведено, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, з точки зору суду другої інстанції, спростовуються висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №8322/18-41 від 12 березня 2019 року.

Посилання апелянта на порушення його права власності на майно, у мирне володіння яким втручається держава, однобічність розгляду справи судом, на переконання апеляційного суду, не відповідають дійсності та повністю спростовуються зазначеними доказами по справі.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2020 року у справі за позовом Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Міськрайонного управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та місті Ірпінь, Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа - Державне підприємство «Український науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва «Укрндпіцивільбуд», про скасування рішення сільської ради, визнання недійсним правочинів, скасування реєстрації права власності, повернення земельної ділянки та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Міськрайонного управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та місті Ірпінь, Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

О.І. Шкоріна