ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/930/20 Номер провадження 22-ц/814/729/21Головуючий у 1-й інстанції Коновод О. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів:Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі Коротун І. В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2020 року, ухвалене суддею Коновод О. В, повний текст рішення складено 11 грудня 2020 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2020 року АТ «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що у жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 24.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 24.10.2017 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 35 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Станом на 30.11.2018 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення п.п.5.16 п.5 Розділу II Умов відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 29.03.2019 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим та відповідно до п.5.18.,5.19. кредит став у формі «на вимогу». На залишок простроченої заборгованості банк нарахував неустойку, передбачену тарифами. У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 20.02.2020 року утворилася заборгованість, що становить 126 854,29 грн. та складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 47 166,38 грн. та заборгованості за пенею та комісією 79 687,91 грн. Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 126 854,29 грн. та судові витрати у розмірі 2 102,00 грн.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2020 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 24.10.2017 року у розмірі 47 166,38 грн. та 781,52 грн. судового збору.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що 24.10.2017 року між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 укладений договір, на підставі якого відповідачу 24.10.2017 року відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку, на яку нараховано кошти в межах кредитного ліміту, тобто надано кредит. Договір укладений шляхом подання відповідачем до установи банку заяви про надання кредитних коштів, пропозиція прийнята банком, що підтверджується підписом уповноваженого представника на вказаній вище заяві від 24.10.2017 року. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, а сама угода укладена з дотриманням вимог ЦК України, Закону України "Про банки і банківську діяльність", Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Зміст розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за період з 24.10.2017 р. по 20.02.2020 р., наданого суду позивачем, свідчить про те, що відповідач користувався платіжною карткою, наявними на ній коштами, періодично здійснював їх погашення, тим самим визнавав факт існування договірних зобов`язань перед АТ "Універсал Банк" в рамках банківської послуги "monobank". Відповідач не оспорював факт отримання платіжної картки на підставі підписаної ним заяви від 24.10.2017 року та факт користування кредитними коштами, які внесені на картку АТ "Універсал Банк" в межах кредитного ліміту. Враховуючи викладене, суд визнав доведеним існування між сторонами у справі договірних зобов`язань. З огляду на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ "Універсал Банк" не повернуті, позовні вимоги АТ "Універсал Банк" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, що складається з тіла кредиту, визнані обґрунтованими, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Крім того, суд не знайшов правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача пені та комісії у розмірі 79 687 грн. 91 коп. у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу в анкеті-заяві від 24 жовтня 2017 року, а витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. При цьому судом враховано висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що обставини, на які позивач посилається в своїй позовній заяві, не доведені жодним належним доказом, а відтак позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вважає посилання позивача в позовній заяві на ту обставину, що 24.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 24.10.2017 року, не є доказом отримання кредитних коштів. У зазначеній анкеті-заяві відсутні відомості у графі бажаного кредитного ліміту. Окрім того, банком не було надано жодних доказів отримання ним кредитної картки та встановлення кредитного ліміту по даній кредитній картці. До позовної заяви додано лише розрахунок заборгованості, який не може бути належним доказом у справі, оскільки виготовлення такого розрахунку у будь-якої особи займе 5 хвилин часу, даний розрахунок не підтверджує факт отримання ним коштів, оскільки не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість, не містить також даних про наявність на день підписання анкети - заяви кредитного ліміту в розмірі, вказаному в позові (35 000 грн). Таким чином вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за його недоведеністю як в частині тіла кредиту, так і в частині стягнення відсотків, пені та штрафів за відсутності підтверджень укладення договору, видачі коштів про конкретні, запропоновані відповідачу «Умови та правила банківських послуг», де визначено про можливість банку змінювати їх розмір у довільному порядку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

24.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 24.10.2017 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 35 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка (а.с. 8).

Станом на 30.11.2018 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.5.16. п.5 Розділу II Умов відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

Банк 29.03.2019 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

Проте, ОСОБА_1 на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим та відповідно до п.5.18., 5.19. кредит став у формі «на вимогу».

На залишок простроченої заборгованості банк нарахував неустойку, передбачену тарифами.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 20.02.2020 року утворилася заборгованість, що становить 126 854,29 грн. та складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 47 166,38 грн. та заборгованості за пенею та комісією 79 687,91 грн.(а.с. 6-7).

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, а сама угода укладена з дотриманням вимог ЦК України, Закону України "Про банки і банківську діяльність", Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Зміст розрахунку заборгованості та виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 24.10.2017 р. по 20.02.2020 р., наданих суду позивачем, свідчить про те, що відповідач користувався платіжною карткою, наявними на ній коштами, періодично здійснював їх погашення, тим самим визнавав факт існування договірних зобов`язань перед АТ "Універсал Банк" в рамках банківської послуги "monobank".

Відповідач не оспорював факт отримання платіжної картки на підставі підписаної ним заяви від 24.10.2017 року та факт користування кредитними коштами, які внесені на картку АТ "Універсал Банк" в межах кредитного ліміту.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції визнав доведеним існування між сторонами у справі договірних зобов`язань.

Доводи відповідача про те, що розрахунок заборгованості не може бути належним доказом у справі, оскільки оформлений неналежним чином, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки вказаний розрахунок завірений представником АТ "Універсал Банк", підпис якого скріплений печаткою банку. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано.

З огляду на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "Універсал Банк" не повернуті, позовні вимоги АТ "Універсал Банк" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, що складається з тіла кредиту, визнані судом обґрунтованими, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача пені та комісії у розмірі 79 687 грн. 91 коп., суд першої інстанції виходить з того, що у заяві позичальника від 24 жовтня 2017 року розмір пені та комісії не зазначено, а матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати пені та комісії, саме у розмірах і порядку нарахування, зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви.

Крім цього, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, як зазначено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд першої інстанції визнав, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк", що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ "Універсал Банк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (24.10.2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (04 червня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк", відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та комісії, наданий банком витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Поряд з цим, жодних доказів того, що банк повідомляв відповідача про умови кредитування через додаток "monobank", позивачем суду не надано та в ході судового розгляду справи не встановлено.

Наданий позивачем витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк", з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, суд першої інстанції визнав, що витяг Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" з додатками (тарифами, паспортом споживчого кредиту, інформацією щодо реальної процентної ставки та іншими), наявний в матеріалах даної справи, який не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже ,відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати пені та комісії.

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції не знайшов правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача пені та комісії у розмірі 79687,91 грн. у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу в анкеті-заяві від 24 жовтня 2017 року, а витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

24.10.2017 року ОСОБА_1 та представник ПАТ "УніверсалБанк" підписали анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, на підставі якої відповідачу відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою ОСОБА_1 підтвердив, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу. Підтверджує і засвідчує, що вся інформація та/або документи, надані ним банку, в тому числі через мобільний додаток, є повною і достатньою у всіх відношеннях, і він зобов`язується повідомляти банк про будь-які зміни в цій інформації, що можуть статися, не пізніше, ніж через 3 банківські дні від настання таких змін. Просить вважати зразок його власноручного підпису або його аналогу (в тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом його власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису.

До позовної заяви банк додав витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, затверджені рішенням Правління ПАТ "Універсал Банк" протокол № 33 від 27.09.2017 року (а.с. 9-20).

Також банком надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за період з 24.10.2017 р. по 20.02.2020 р., який містять відомості та свідчить про використання відповідачем платіжної картки, про здійснення платежів по погашенню боргу, тобто про існування договірних зобов`язань перед АТ "Універсал Банк" в рамках банківської послуги "monobank" (а.с. 6-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 3Закону України "Про електронну комерцію", електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредитну картку, на яку зарахований кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що кредитний договір укладено з відповідачем в електронній формі шляхом використання позичальником електронного підпису, як визначено ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що відповідає правилам ч. 1 ст. 205 ЦК України та враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 користувався виданою банком платіжною карткою, але не в повному обсязі виконував обов`язок по погашенню боргу по кредиту, у зв`язку з чим утворилася заборгованість перед позивачем. Висновки суду першої інстанції про задоволення позову АТ «Універсал Банк» в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту є обґрунтованими.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги стосовно того, що позовні вимоги у справі не обґрунтовано доказами, оскільки дані доводи спростовуються анкетою-заявою позичальника від 24.10.2017 року, особисто підписаною відповідачем, змістом розрахунків банку по заборгованості та фактом часткового виконання позичальником своїх договірних зобов`язань.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову. Ухвалене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Враховуючи те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 березня 2021 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов