Справа № 522/2118/21
Провадження № 2/522/5423/21
18 березня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участі секретаря Звонецька І.М.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позовні вимоги обґрунтовув тим, що 11 травня 2020 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір позики №01/20, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 187740,00 гривень, що еквівалентно 7000 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на момент надання позики. Відповідач зобов`язаний повернути позивачу грошову суму в повному обсязі у строк до 10 червня 2020 року. Станом на час звернення до суду заборгованість за договором не погашена.
Посилаючись на вказані обставини позивач просив задовольнити позов.
09 лютого 2021 року провадження по справі відкрито, встановлено спрощений порядок розгляду справи.
17 березня 2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався.
В судове засідання 15 березня 2021 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Відповідач сповіщався за адресою реєстрації, однак поштове повідомлення повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
За одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
11 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі 187740,00 гривень, що еквівалентно 7000 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на момент надання позики та зобов`язався їх повернути до 10 червня 2020 року.
Таким чином, між сторонами виникло зобов`язання із договору позики, за яким боржник зобов`язався повернути позикодавцеві (позивачу) таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана.
Спірні правовідносини регулюються ст.1046 ЦК України, відповідно якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Укладений договір позики грошових коштів між позивачем та відповідачем є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченій ст.ст.207, 1047 ЦК України. Отже, договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей, що виступають предметом зазначеного договору. Наданий суду договір позики є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики.
Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму.
В порядку ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що буле передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу статті 1051 Цивільного кодексу України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов`язання свідчить про невиконання останнього.
Отже, це грошове зобов`язання виконано відповідачем не було, чим порушено вимоги ст. 1049 ЦК України, за якою позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строки й у порядку, установлений договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України.
Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно із ст. ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
За правилом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.
Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини 1стаття 1046 ЦК України).
Дана особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме передав відповідачу гроші кошти вказані в договорі позики, а відповідач зобов`язався повернути гроші в строк, однак свої зобов`язання не виконав, гроші не повернув.
Суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник не виконавши належним чином взяті на себе за договором позики зобов`язання, на вимогу позикодавця повинен сплатити останній за договором позики борг.
Однак, у статті 509 ЦК України йдеться мова про те, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, згідно зі статтею 11 ЦК України, є 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
У відповідності до статей 526, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється, в тому числі, виконанням, проведеним належним чином.
В статтях 524, 533 ЦК України йдеться мова про те, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
За правилами ч.ч. 1,2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до п. 1 Договору позики № 01/20 від 11 травня 2020 року Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику позику у сумі 187740,00 грн, що на дату укладення цього Договору за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України, складає 7000,00 дол. США, а Позичальник зобов`язується повернути вказану суму позики в обумовлений Договором строк.
Відповідно до п.2 Договору позики № 01/20 від 11 травня 2020 року позика надається на строк в один місяць, а саме з 11 травня 2020 року до 10 червня 2020 року включно.
Відповідно до п. 5 Договору позики № 01/20 від 11 травня 2020 року позичальник зобов`язується повернути Позичкодавцеві суму позики у грошовій формі в строк, визначений п.2 цього договору.
За таких обставин, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 197165,50 грн.
Таким чином, суд погоджується з розрахунком заборгованості який запропонований позивачем, та задовольняє позов в частині стягнення 197165,50 грн. основного боргу.
Пунктом 9 Договору позики № 01/20 від 11.05.2020 року Сторони передбачили, що у випадку прострочення повернення суми позики більш ніж на 10 днів. Позичальник сплачує користь Позикодавця штраф у розмірі 2% від всієї суми позики.
Враховуючи, що ОСОБА_2 станом на 26.01.2021 року грошові кошти за Договором позики № 01/20 від 11 травня 2020, а відповідно до п.2 вказаного Договору кінцевий строк її повернення було встановлено 10 червня 2020 року, Відповідач повинен сплатити на користь Позивача 3943,31 грн.
Пунктом 8 Договору визначено, що у випадку прострочення повернення позики Позичальник сплачує пеню у розмірі 2-х облікових ставок НБУ встановлених на дату виникнення заборгованості за кожен день прострочення.
Таким чином, у вказаних правовідносинах підлягають стягненню проценти за позикою на рівні подвійної облікової ставки Національного банку України починаючи з моменту прострочення строку повернення позики за Договором з 11 червня 2020 року - до моменту
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу фактичного повернення позики.
України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи з наступного судом встановлено, що станом на момент звернення до суду з даною позовною заявою (станом на 26.01.2021 року):
- Заборгованість за основним зобов`язанням складає 197 165,50 грн.
- Розмір штрафу складає 3 943,31 грн.
Розмір пені за несвоєчасне виконання зобов`язання складає 11 916,09 грн.
- 3% річних складають 3 718,20 грн.
Згідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак суд доходить висновку, що з відповідача слід стягнути суму судового збору у розмірі 2 167,43 гривні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 549, 551, 610, 1046-1050 Цивільного кодексу України, ст.ст.141, 263-265, 282, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на оплату судового збору у розмірі 2 167,43 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
Повний текст рішення виготовлений 23.03.2021 року.
Суддя А.В. Науменко