Справа 524/4917/20
Провадження 2/524/288/21
17.03.2021 Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Кулинич М.М., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради в особі Департаменту державної реєстрації, про припинення права власності ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , визнання за ОСОБА_1 і ОСОБА_3 права власності по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 , ухвалив таке рішення.
Свої вимоги позивачі мотивували тим, що вони та відповідач є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , кожному з них належить по 1/3 частині. Відповідач тривалий час проживає окремо, має власне житло і відмовляється компенсувати витрати на утримання квартири. Крім того, чинить перешкоди іншим співвласникам, оскільки забрала правовстановлюючі документи. Вважають, що в даній справі наявні всі обставини, визначені в ст. 356 ЦК України, що є підставою для припинення права власності відповідача на частку в спільній власності та її розподілу між ним, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ..
В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 адвокат Тищенко В.М підтримали позов та просили його задовольнити. Представник позивача зазначив, що відповідач має у власності житловий будинок, а у спірній квартирі не проживає, у зв`язку із чим позбавлення її права власності на частку квартири не завдасть шкоди її правам. Відповідач створює перешкоди для інших співвласників, оскільки забрала правовстановлюючі документи на спільну квартиру, що позбавляє інших співвласників вільно розпоряджатись власністю.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач в судове засідання не з`явилась, заяв чи клопотань до суду не надсилала.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ
26 листопада 2020 року закрито підготовче провадження.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
На підставі свідоцтва про право власності, виданого УЖКГ виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів від 06.09.2002 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .
06.09.2006 Автозаводським районним судом м.Кременчука ухвалено рішення по справі 2-3035/06 про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ..
Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч.1,2 ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно до ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
В ст.365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Підстави набуття права власності врегульовано статтею 328 Цивільного кодексу України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
ОЦІНКА СУДУ
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) зазначено, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Та обставина, що відповідач та її діти зареєстровані в іншому житловому приміщенні само по собі не є підставою для висновку про те, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, оскільки доказами по справі підтверджено, що таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім`ї».
Так, оцінюючи наявність та доведеність існування підстав, визначених в п.п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України суд відзначає наступне.
Суд не може погодитись із доводами позивачів та представника позивача про те, що частка відповідача у праві власності є незначною, оскільки позивачами не заперечувалось те, що ОСОБА_4 належить 1/3 частка в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , що відповідає частці кожного з позивачів.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суду не було надано доказів, які б підтверджували те, що квартира АДРЕСА_1 є неподільною, а спільне володіння і користування майном є неможливим.
Суд враховує те, що відповідач є власником житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами. Вказана обставина свідчить про те, що позбавлення відповідача права власності могло не завдати істотної шкоди інтересам відповідача і певною мірою відповідало інтересам члена сім`ї відповідача( ОСОБА_3 ), однак з урахування правової позиції Верховного Суду вказана обставина не може бути єдиною підставою для припинення права співвласника на частку в спільному майні.
За таких обставин, суд вважає, що позивачами не було доведено належними та допустимими доказами обставини, передбачені в п.п.2,3 ч.1 ст.365 ЦК України, які в сукупності з обставиною, визначеною п.4 ч.1 ст.365 ЦК України, слугували підставою для позбавлення ОСОБА_4 права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
Інші доводи позивачів, зокрема доводи щодо створення відповідачем перешкод шляхом ненадання доступу до правовстановлюючих документів та участі в утримані майна, не впливають на існування обставин щодо припинення права власності, а вказані права можуть бути захищені судом в інший спосіб.
Таким чином, позовна вимога про припинення права власності ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає.
Оскільки у задоволенні вимоги позивачів про припинення права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 відмовлено, то не підлягає задоволенню і вимога про визнання права власності позивачів на цю частку.
Судові витрати покладаються на позивачів, а внесені на депозит суду кошти підлягають поверненню.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності та визнання права власності залишити без задоволення.
Судові витрати покласти на позивачів.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.03.2021

Суддя Д.Д.Андрієць