Провадження № 2/484/53/21
Справа № 484/62/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Шикері І.А.

за участю секретаря судового засідання Туркалової І.В.

розглянувши y відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту, складеного 01 грудня 2016 року ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Цихонею В.А. нікчемним.

В подальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги, просила вищезазначений оспорюваний заповіт, визнати недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_3 . Після смерті останньої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . Вона є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі. Після звернення до Першої Первомайської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вона дізналась, що спадкодавець приблизно за місяць до своєї смерті склала заповіт, яким усе належне їй майно заповіла відповідачці. Оспорюваний заповіт було складено та посвідчено приватним нотаріусом Цихонею В.А. 01.12.2016 року вдома у її бабусі, в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та підписано іншою особою ОСОБА_6 у зв`язку з хворобою заповідача. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.05.2019 року у справі 484/4366/18, яке залишене без змін постановою ВСУ від 28.10.2019 року, в її позові було відмовлено з підстав того, що наявність підпису ОСОБА_6 в оспорюваному заповіті і є підтвердженням неспроможності заповідача власноруч поставити підпис. Разом з тим, посилаючись на те, що померла ОСОБА_3 не читала вголос заповіту і у неї були відсутні вади та хвороби, які б могли стати причиною неспроможності власноруч поставити підпис у заповіті як того вимагає закон, просила задовольнити її позов.

Ухвалою судді від 16.01.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження у справі, на підставі п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Постановою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду від 03.03.2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.01.2020 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою судді від 16.03.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, для виконання вимог ч.ч.1, 2 ст. 177 ЦПК України.

Ухвалою судді від 25.03.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було було визнано неподаною та повернуто.

Постановою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду від 05.05.2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.03.2020 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді від 15.05.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, для виконання вимог ч. 2 ст. 177 ЦПК України.

Ухвалою судді від 20.05.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 23.11.2020 року підготовче засідання у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті, суддею одноособово за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Піньковський І.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Ремський Є.В., заперечуючи проти позову, в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_3 дійсно проживала по - сусідству з нею та її матір`ю. Проживала сама, тому мати періодично навідувала її. В 2015 році у неї стався інсульт, її забрали в лікарню. Після лікарні її забрала племінниця ОСОБА_7 до себе додому, але через місяць привезла назад в будинок АДРЕСА_2 та сказала її матері, що не хоче більше її доглядати. На той час, у ОСОБА_3 після інсульту була паралізована права сторона тіла, у зв`язку з чим ОСОБА_3 почала просити її матір, що вона її доглядала. Мати погодилась та вона разом з матір`ю доглядали ОСОБА_3 на протязі 2-х років. 15.12.2016 року у неї стався другий інсульт, в результаті чого їй вкрай важко було ходити. В 2016році ОСОБА_3 вирішила скласти заповіт на неї, у зв`язку з чим було запрошено приватного нотаріуса до житла ОСОБА_3 , яка прочитала заповіт в присутності двох свідків. Нотаріус запитала у ОСОБА_3 , чи може вона підписати заповіт, але у відповідь ОСОБА_3 повідомила, що їй важко підписувати і не заперечувала, щоб заповіт був підписаний іншою особою.

Вислухавши пояснення представника позивачки адвоката Піньковського І.О., відповідачки та її представника, показання свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , письмові показання свідка ОСОБА_4 , інвентаризаційну справи на житловий будинок по АДРЕСА_1 ,дослідивши матеріли справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Первомайським міським відділом РАЦС ГТУЮ у Миколаївській області (а.с.71).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельною ділянкою, наданою для його обслуговування, розташованого в АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії спадкової справи, заведеної Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті ОСОБА_3 03.02.2017 року звернулась ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом та 10 лютого 2017 року звернулась ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої бабусі ОСОБА_3 (а.с.130-138).

За життя померлою ОСОБА_3 був складений заповіт на ім`я відповідачки ОСОБА_2 на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельною ділянкою, наданою для його обслуговування, розташованого в АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Цихонею В.А. 01.12.2016 року вдома у ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та підписано іншою особою ОСОБА_6 , у зв`язку з хворобою заповідача ОСОБА_3 (а.с.62).

З копії витягу зі Спадкового реєстру вбачається, що складений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповіт від 01.12.2016 року, зареєстрований приватним нотаріусом Цихоня В.А., є чинним. (а.с. 69).

З копії заповіту, посвідченого 01.12.2016 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. вбачається, що ОСОБА_3 , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно, без будь-якого примусу, в присутності двох свідків, обраних нею особисто, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами з земельною ділянкою, наданою для його обслуговування, розташований в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.63).

Згідно посвідчувального напису нотаріуса, зазначеного в самому заповіті, у зв`язку з хворобою ОСОБА_3 , за її дорученням, в її та нотаріуса присутності, текст заповіту підписано ОСОБА_6 . Заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання у присутності запрошених нею свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , даний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 5989 (а.с.63).

Зазначене було також підтверджено у судовому засіданні і показаннями свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також письмовими показаннями свідка ОСОБА_4 .

Таким чином, посилання представника позивача на недійсність заповіту, з підстав того, що оспорюваний заповіт не було причитано заповідачем у голос, є необгрунтованими та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду необхідних та достатніх об`єктивних доказів, на підставі яких можливо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.1247, 1248 ЦК України.

Згідно зі ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з ч.2 ст.1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст.1253 цього Кодексу).

Відповідно до ч.2 ст.1253 ЦК України, у випадках, встановлених абз.3 ч.2 ст.1248 і ст.1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Суд встановив, що нотаріусом під час посвідчення оскаржуваного заповіту було дотримано вимог ст.ст.1248, 1253 ЦК України і волевиявлення ОСОБА_3 на укладення заповіту на користь ОСОБА_2 було вільним і відповідало внутрішній волі заповідача.

У відповідності до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України.

Статтею 1257 ЦК України визначено підстави для визнання заповіту недійсним, а саме, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Жодної з передбачених ст.1257 ЦК України обставин в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.

Положеннями п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року передбачено, що судам, відповідно до ст.215 ЦК України, необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч.1 ст.219, ч.1 ст.220, ч.1 ст.224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2 ст.222, ч.2 ст.223, ч.1 ст.225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що на момент складання заповіту заповідач виходила із власного волевиявлення і не встановлено ніяких перешкод для учинення згаданого правочину, а тому визнання заповіту недійсним йшло б не тільки урозріз з вимогами закону, але, крім того, дозволяло б ігнорувати волю померлої стосовно спадкового майна, щодо якого вона визначилася беззаперечно, на підставі чого суд і відомовляє у задоволенні позову.

Доводи представника позивача про те, що оспорюваний заповіт був складений з порушенням порядку його посвідчення та складання, суд вважає безпідставними.

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, понесені ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, в розмірі 840,80 грн., слід віднести за її рахунок.

Керуючись ст.ст.4,12,81,263-265,268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає по АДРЕСА_3 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає по АДРЕСА_1 , про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Відмовити ОСОБА_1 у визнанні недійсним заповіту, складеного 01 грудня 2016 року ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Цихонею В.А.

Понесені ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, в розмірі 840,80 грн. - віднести за рахунок ОСОБА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 24.03.2021 року.

С У Д Д Я: І.А Шикеря