ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року

м.Харків

справа № 635/4404/19

провадження № 22-ц/818/800/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Хорошевського О.М.

суддів колегії: Бурлака І.В., Яцини В.Б.

за участі секретаря - Пузікової Ю.С.

учасники справи -

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт-капітал"

відповідач - ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Третя особа - Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт-капітал" на рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 вересня 2020 року, постановлене суддею Савченко Д.М.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт-капітал" до ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просив зобов`язати відповідача зняти з реєстраційного обліку постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , 2006 р.н., ОСОБА_3 , 2016 р.н.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 04 квітня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Агробанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Восток» та відповідачем укладено кредитний договір № 9.840.07.22, за умовами якого закрите акціонерне товариство Агробанк» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 30000,00 доларів США зі сплатою 15,5% річних з кінцевим строком повернення кредиту 03 квітня 2012 року. 12 липня 2011 року Публічне акціонерне товариство «Банк Восток» та ПАТ «Платинум Банк» (правонаступником прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Платинум Банк») уклали Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Банк Восток» відступило позивачу всі свої права вимоги за кредитними договорами згідно переліку, наведеному у Додатку № 1 до договору, зокрема, право вимоги за вищевказаним договором. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов`язань, в ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 374771,21 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 14055,93 доларів США, заборгованість за відсотками - 4992,83 доларів США. АТ «Платинум Банк» звернулось до суду для задоволення своїх кредиторський вимог та заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2013 року по справі №635/5771/13-ц за позовом АТ «Платинум Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Платинум Банк» заборгованість за кредитним договором № 9.840.07.22 від 04 квітня 2007 року в розмірі 374771.21 грн. При примусовому виконанні виконавчого листа №635/5771/13-ц на будинок відповідача накладено арешт та позивач вважає, що зареєстровані за вказаною адресою малолітні особи перешкоджають виконанню заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2013 року, а тому вважає необхідним зняти дітей відповідача з реєстрації за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою виконавця про зміну сторони виконавчого провадження від 19.03.2019 року замінено АТ «Платинум Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал».

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 вересня 2020 року у задоволенні позову відмолено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Суд не взяв до уваги те, що в будинку боржника на який можливо звернути стягнення в рахунок примусового виконання судового рішення, що набрало законної сили та має обов`язків характер проживають та зареєстровані малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що унеможливлює звернути стягнення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наявність боргового зобов`язання відповідача перед позивачем не наділяє права останнього на володіння, користування та розпорядження будинком, який належить відповідачу, а тому жодні правові підстави для зняття ОСОБА_2 , 2006 р.н., ОСОБА_3 , 2016 р.н., з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківсьому району та м.Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження №40991472 з примусового виконання виконавчого листа №635/5771/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Платинум банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 374771 грн.

Постановою старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківсьому району та м.Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 12.02.2019 накладено арешт та описано майно боржника ОСОБА_1 , а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м.Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 19.03.2019 замінено сторону у виконавчому провадженні №40991472 з ПАТ «Платинум Банк» на нового стягувача ТОВ «Вердикт капітал».

Відповідно до листа Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області від 22.03.2019 за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1 , 1975 року народження, ОСОБА_7 , 1974 року народження, ОСОБА_8 , 1999 року народження, ОСОБА_2 , 2006 року народження, ОСОБА_3 , 2016 року народження.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер майна 9927587, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 04.06.2005.

Харківською районною державною адміністрацією Харківської області надано висновок від 19.11.2019, в якому зазначається, що зняття малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , недоцільно.

Звертаючись до суду із позовом, позивач посилається на положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5.

Стаття 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Реєстрацією є внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Крім того, відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. (ч.1 ст.150 ЖК України).

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Отже, частина друга статті 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання їм іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення.

Також, судова колегія звертає увагу, що позивачем не отримано згоди органу опіки та піклування щодо виселення неповнолітніх дітей із житлового приміщення; а також не надано доказів неможливості виконання рішення суду за рахунок іншого майна.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Посилання представника позивача в суді апеляційної інстанції на те, що після постановлення оскаржуваного рішення ним отримані відомості про те, що членом родини ОСОБА_1 належить право власності на інші об`єкти нерухомого майна не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі відомості не надавались суду першої інстанції та ним не досліджувались.

Не надавались такі відомості і органу опіки та піклування, який зроблено висновок про недоцільність зняття з реєстрації за вказаною позивачем адресою неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт-капітал" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.М.Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б.Яцина

Повне судове рішення виготовлено 24.03.2021 року.