Дата документу 22.03.2021 Справа № 322/883/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 322/883/20 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1003/21 Гасанбеков С.С.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенка Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 31 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 05 березня 2014 року. Розмір кредитного ліміту для відповідача було встановлено на рівні 8000 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно з якими обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Вказує, що банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 12 серпня 2020 року має заборгованість в розмірі 26 391 грн. 69 коп., з яких: 18 683 грн. 19 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 7 658 грн. 50 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 50 грн. - нарахована пеня.

Зазначає, що на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на користь AT КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 05 березня 2014 року в загальному розмірі 26 391 грн. 69 коп. та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 31 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 05 березня 2014 року станом на 12 серпня 2020 року в розмірі 5 152 грн. 34 коп., а саме: 5 152 грн. 34 коп. - основна сума боргу (тіло кредиту).

В задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 410 грн. 31 коп.

У апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - Крилова О.Л. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи та надані по справі докази. Зазначає, що суд всупереч положенням ст. 13 ЦПК України та ст. 1054 ЦК України здійснив власний розрахунок, вийшовши за межі позовних вимог, та всі поповнення картки зарахував до тіла кредиту, чим порушив положення ст. 534 ЦК України, якою передбачена черговість погашення вимог за грошовими зобов`язаннями. Не надана належна оцінка виписці з особових рахунків клієнтів, в якій відображено щомісячне нарахування процентів за відповідною процентною ставкою та у відповідному розмірі. Не враховано, що дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування. Просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні сум і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в оскаржуваній частині в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 05 березня 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який неодноразово змінювався.

Підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився у письмовому вигляді та зобов`язався регулярно ознайомлюватися із змінами «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті банку www.рrіvаtbаnk.uа, що підтверджується його особистим підписом у анкеті-заяві. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 12 серпня 2020 року складає 26 391 грн. 69 коп., яка складається з наступного: 18 683 грн. 19 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 7 658 грн. 50 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 50 грн. - нарахована пеня.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що вважав доведеним факт отримання відповідачем кредиту у розмірі 5 152 грн. 34 коп., відмовляючи в задоволенні решти вимог, суд виходив з недоведеності банком факту укладання договору позики саме на тих умовах, на які посилається позивач.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем, ОСОБА_1 не підписані.

Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», наданий банком, стосується типів кредитного продукту - кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Контракт» та «Універсальна Голд», умови використання яких є відмінними.

Виходячи із змісту анкети-заяви, колегія суддів не може зробити висновок яку саме карту просив надати та отримав відповідач.

В анкеті-заяві відсоткова ставка не вказана взагалі.

Розрахунок, який АТ КБ «ПриватБанк» надав на підтвердження суми боргу, здійснений виходячи з плаваючої річної відсоткової ставки в розмірі 34,8%, 42%, 43,2%.

Отже колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що банком не доведено належними доказами з якими саме умовами погоджувався відповідач.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Умови та правила надання банківських послуг мають мінливий характер, а тому їх редакцію, надану позивачем, не можна вважати частиною спірного кредитного договору.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

У зв`язку із зазначеним, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано відхилено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом та пені, як недоведені належними доказами.

Щодо суми основної заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає законними висновки суду першої інстанції про безпідставність нарахування банком відповідачу заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18 683 грн. 19 коп.

Так, колегія суддів приходить до висновку, що розмір заборгованості за тілом кредиту є необґрунтованим.

З аналізу розрахунку заборгованості (а.с. 9-14) та виписки по рахунку відповідача (а.с. 15-20), наданих банком, вбачається, що банк самостійно збільшував розмір основної заборгованості, списуючи з рахунка відповідача наступні суми: пеня за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн., комісія за обслуговування (членський внесок), списання відсотків за використання кредитного ліміту.

Отже, списуючи вказані платежі з кредитного ліміту, банк штучно збільшував заборгованість відповідача.

Також банк в апеляційній скарзі посилається на неправомірність здійсненого судом першої інстанції розрахунку та порушення цим положень ст. 13 ЦПК України.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дослідив та перевірив докази, надані банком, чим виконав вимоги статей 89 та 229 ЦПК України, відповідно положень яких суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Що стосується посилання банку в апеляційній скарзі на ігнорування судом першої інстанції факту отримання відповідачем послуги «Миттєва розстрочка» та «Оплата частинами», колегія суддів не бере його до уваги, оскільки зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд врахував даний обов`язок відповідача здійснювати вказані платежі та зарахував їх до суми заборгованості, яка підлягає стягненню на користь банку.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 31 грудня 2020 року вцій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 22 березня 2021 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко