Справа № 645/1838/21
Провадження № 2/645/1311/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

26 березня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі судді Алтухової О.Ю., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому просить суд стягнути з ТОВ «Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг» на її користь заборгованість по заробітній платі за період з березня по квітень 2020 року, листопада по грудень 2020 року, січень 2021 року і виплату компенсації при звільненні за невикористану відпустку (62 календарних дня) у розмірі 22 000,00 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 4400,00 грн, суму інфляційних збитків у розмірі 300,00 грн, суму 3% річних у розмірі 1584,00 грн, а також стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн та усі понесені судові витрати. Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць.

Ознайомившись із вказаною позовною заявою, суд приходить до висновку про залишення позову без руху, враховуючи викладене нижче.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно п. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Верховний Суд в постанові від 17 липня 2019 року по справі № 810/719/18 зробив висновок, в якому вказав, що чинним процесуальним законодавством встановлено вимоги, за умови дотримання яких докази є допустимими, при цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Важливою вимогою використання копії письмового доказу як допустимого доказу у справі є її належне засвідчення та передчасне надсилання іншим учасникам справи.

Відповідно до п. 8 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачці належить вказати осіб, у яких знаходяться оригінали письмових доказів, і засвідчити відповідність доданих до позову копій оригіналам тих письмових доказів, які знаходяться у позивачки, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Окрім того, в порушення ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить зазначення ціни позову, обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються (відносно розміру заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди); викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Крім того, як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

У своїй позовній заяві позивач зазначає приблизну суму, яку просить суд стягнути з відповідача на свою користь, проте жодних доказів на підтвердження розміру заборгованості саме в тому розмірі який вказано в позовній заяві не надає. Обґрунтовує це тим, що відповідачем в добровільному порядку на її письмовий та усний запит не надано довідки про розмір заборгованості.

Відповідно до ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, окрім іншого, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Ціна позову визначається з урахуванням ст. 176 ЦПК України, зокрема відповідно до п. 1 ч. 1 вказаної статті, ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачці належить зазначити ціну позову щодо позовної вимоги майнового характеру; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, розрахунок сум, що підлягають стягненню.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Водночас ст. 5 Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Вказаний Закон не передбачає звільнення від сплати судового збору за звернення до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та подання позовної заяви про стягнення моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав працівника.

Окрім того, за звернення до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач не звільнений від сплати судового збору, про що було наголошено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16.

Вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру (ВС/КЦС від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц)

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку та моральної шкоди спричиненої не проведенням повного розрахунку при звільненні, під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Отже, позивачем при пред`явлені позову були заявлені, зокрема, вимоги про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку, інфляційних витрат, 3% річних та відшкодування моральної шкоди, за які вона повинна була сплатити судовий збір.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви не додано платіжного документа про сплату судового збору за вимоги про стягнення суми середнього заробітку, інфляційних витрат, 3% річних та моральної шкоди.

Частиною 1ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який, відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року становить 2270,00 грн.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем заявлено вимоги майнового характеру, за які повинен бути сплачений судовий збір: про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку в розмірі 4400,00 грн., інфляційних збитків в розмірі 300,00 грн, 3% річних в розмірі 1584,00 грн та відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн., що складає 16284,00 грн.

Таким чином, 1 відсоток ціни позову складає 162,84 грн., мінімальний розмір судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» становить 908,00 грн., у зв`язку з чим, сума судового збору, яка підлягає сплаті позивачем складає 908,00 грн.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу належить надати суду підтвердження сплати судового збору в сумі 908 грн. 00 коп. або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, ЗУ «Про судовий збір», протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ЦПК України та зазначені в ухвалі суду, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 95,175.177, 185 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та моральної шкоди - залишити без руху.

Установити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі неусунення недоліків позовної заяви у вказаний строк, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що заява на усунення недоліків позовної заяви повинна відповідати вимогам ст. 183 ЦПК України.

Ухвала окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку лише щодо розміру судових витрат. В іншій частині заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя -