Ухвала

22 березня 2021 року

м. Київ

справа № 636/2195/20

провадження № 61-2941ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Мартєва С. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова Міністерства оборони України про визнання права на виключення з числа службового житла квартири та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова Міністерства оборони України (далі - КЕВ міста Харкова Міністерства оборони України), в якому просив:

- визнати за ним право на виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати КЕВ міста Харкова Міністерства оборони України подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання з належними документами про виключення з числа службового житла двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 15 липня

2020 року (у складі судді Ковригіна О. С.) позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язано КЕВ міста Харкова Міністерства оборони України подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання з належними документами про виключення з числа службового житла двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року

(у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бурлака І. В., Хорошевського О. М.) рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 15 липня

2020 року в частині зобов`язання КЕВ міста Харкова Міністерства оборони України подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання з належними документами про виключення з числа службового житла двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 35,30 кв. м, скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано КЕВ міста Харкова Міністерства оборони України за встановленим пунктом 10 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями порядком подати до Головного квартирно-експлуатаційного управління (далі - ГКЕУ) для подальшого розгляду клопотання з належними документами про надання майору ОСОБА_1 складом родини чотири особи постійної житлової площі шляхом виключення з числа службової двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 35,30 кв. м.

В іншій частини рішення суду першої інстанції залишено без змін.

22 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду

з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду

від 03 лютого 2021 року, в якій заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання КЕВ міста Харкова Міністерства оборони України відповідно до пункту 10 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями порядком подати до ГКЕУ для подальшого розгляду клопотання з належними документами про надання майору ОСОБА_1 складом родини чотири особи постійної житлової площі шляхом виключення з числа службової двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється цим судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій даній справі є вимоги про визнання права на виключення з числа службового житла квартири та зобов`язання подати клопотання з належними документами про виключення з числа службового житла спірної квартири.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно суд роз`яснює вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду

від 03 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова Міністерства оборони України про визнання права на виключення з числа службового житла квартири та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. О. Карпенко

С. Ю. Мартєв