Провадження № 2/235/637/21
Справа № 235/513/21
25 березня 2021 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.
за участю секретаря Овчаренко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини через лінію розмежування в зоні антитерористичної операції та за межі України без згоди батька, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Дніпро ради, -
В січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що перебувала в зареєстрованому у шлюбі з ОСОБА_2 з 17 липня 2009 року.
Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після того як місто Донецьк стало районом проведення антитерористичної операції, в липні 2014 року вона, відповідач та їхній син переїхали мешкати в м. Дніпро, де їм надали тимчасове житло по
АДРЕСА_6. В місті Дніпро відповідач почав вести антисоціальний спосіб життя, переховуватись від правоохоронних органів, мешкати за різними адресами.
З початку 2016 року вона разом з сином вдвох були переселені за адресою: АДРЕСА_2 .
Весь цей час відповідач мешкає за невідомою їй адресою, участі у вихованні дитини не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
В той же час в м. Донецьку залишились мешкати її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
У зв`язку з проведенням АТО на території Донецької області вона не має можливості разом з сином виїхати до її батьків на тимчасово непідконтрольну Україні територію, відправити дитину до баби та діда на літні канікули, так як на виїзд дитини потрібна письмова нотаріально посвідчена згода батька.
Отримати добровільну згоду батька дитини у неї не має можливості, оскільки він на зв`язок не виходить, його місце мешкання їй невідоме.
Також така поведінка відповідача перешкоджає їй оформити дитині документи, необхідні для тимчасового виїзду сина за межі України та його виїзду за кордон на спортивні змагання, групові шкільні екскурсії та відпочинок без згоди батька.
Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників.
Вважала, що своїми діями по повному відстороненню від виконання своїх батьківських обов`язків відповідач порушує права та охоронювані законом інтереси їхнього сина щодо можливості спілкування з близькими родичами, фізичного та інтелектуального розвитку, розширення кругозору тощо.
Крім того, такими діями відповідача їхньому сину ОСОБА_3 також спричиняється моральна травма, оскільки внаслідок існуючого з вини батька обмеження в праві перетинання кордону України дитина почуває себе неповноцінною в порівнянні з іншими дітьми, які мають таке право та користуються ним.
Тож виїзд та в`їзд дитини за кордон, в тому числі на тимчасово окуповану територію, відповідає інтересам та бажанням дитини, ненадання відповідачем нотаріальної згоди на виїзд дитини за кордон порушує права та інтереси неповнолітньої дитини.
На підставі наведеного позивач просила надати їй дозвіл на оформлення документів, необхідних для тимчасового виїзду неповнолітнього ОСОБА_3 за межі України, а також на території, не підконтрольній українській владі, без згоди батька; надати їй дозвіл виїзд за межі України, а також на в`їзд та виїзд на території, не підконтрольні українській владі через лінії розмежування у її супроводі або інших осіб за згодою матері неповнолітнього сина без згоди батька, строком дії, починаючи з дня набрання законної сили цим рішенням до досягнення дитиною 16-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином - шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву не подав.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, її представник в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки.
Згідно ст.280 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних в ній доказів.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносин.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб між якими розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 12.04.2016р. (а.с.22).
Згідно копії свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області 5 січня 2010 року, ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 - матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження та довідкою про шлюб.
Згідно довідки № 46 від 08.02.2021 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.
Статтею 33 Конституції України закріплено право кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.
Відповідно до ч.ч.7, 8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
У відповідності ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року, ратифіковану постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч.2 ст. 154 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.
Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ст.18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.
Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено положеннями Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України".
Відповідно до положень ст. 1 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 3857-XII ), громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.
Порядок в`їзду до іноземної держави регулюється законодавством відповідної держави.
Громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в`їзд в Україну.
Згідно ст. 2 Закону № 3857-XII документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).
У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.
Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.
Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України (Стаття 3 Закону № 3857-XII).
Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 , зі змінами і доповненнями на час виникнення спірних правовідносин ( далі - Правила) передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:
1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;
2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків:
якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном;
-у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій:
свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).
Отже, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду.
Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України для тимчасового перебування, а також враховуючи, що тимчасовий виїзд дитини разом із матір`ю відповідає його інтересам, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме надання дозволу строком на один рік .
Відповідно до ст.11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частина 1 ст.81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно п. 1. Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152, в редакції постанови чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок), паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім`я якої він оформлений, за кордоном і дає такій особі право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон. Громадянин України, який через свої релігійні переконання відмовився від внесення інформації (у тому числі відцифрованих відбитків пальців рук) до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорту для виїзду за кордон, має право на отримання паспорта для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія (п.2. Порядку).
Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років (п. 3. Порядку).
Згідно п.9. Порядку до заяви-анкети вносяться такі відомості (персональні дані) про особу, на ім`я якої здійснюється оформлення паспорта для виїзду за кордон: відцифрований образ обличчя особи; унікальний номер запису в Реєстрі; прізвище, ім`я та по батькові; стать; дата народження; місце народження (держава, область, район/місто, селище/село); місце проживання із зазначенням адреси (найменування адміністративно-територіальної одиниці, вулиця, номер будинку, корпусу, квартири); серія, номер, дата видачі документа, на підставі якого оформлюється паспорт для виїзду за кордон; контактний телефон; дата заповнення заяви-анкети; відомості про відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук; підпис особи; відомості про законного представника особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку (прізвище, ім`я та по батькові, дата та місце народження); підпис керівника територіального органу або підрозділу ДМС, а в разі його відсутності - особи, яка виконує обов`язки керівника, або адміністратора центру надання адміністративних послуг, а в закордонній дипломатичній установі України - підпис консульської посадової особи; прізвище, підпис (із зазначенням дати) працівника територіального органу або підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладено функції із здійснення передачі персональних даних фізичної особи, на ім`я якої оформлюються документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України, для їх перевірки, а в закордонній дипломатичній установі України - прізвище, підпис (із зазначенням дати) консульської посадової особи; номер оформленого паспорта для виїзду за кордон; прізвище, підпис (із зазначенням дати) працівника територіального органу або підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладено функції з оформлення, видачі паспорта для виїзду за кордон (у тому числі отримання відцифрованих відбитків пальців рук), а в закордонній дипломатичній установі України - прізвище, підпис (із зазначенням дати) консульської посадової особи; підпис заявника із зазначенням дати отримання паспорта для виїзду за кордон.
Пунктом 20. Порядку визначено, що оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється:
1) особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі її особистої заяви-анкети;
2) особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників. У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі України заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства.
Для оформлення паспорта для виїзду за кордон особа подає:1) заяву-анкету; 2) паспорт громадянина України (для осіб, що досягли шістнадцятирічного віку та постійно проживають в Україні); 3) свідоцтво про народження (у разі оформлення вперше паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку); 4) відповідні документи, що підтверджують здійснення встановлених законодавством платежів, або оригінал і копію документа про звільнення від таких платежів; 5) заяву про відмову від внесення інформації (у тому числі відцифрованих відбитків пальців рук) до безконтактного електронного носія, що імплантований до паспорта для виїзду за кордон (у разі потреби). У разі оформлення паспорта особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, таку заяву від її імені подають батьки (якщо батьки не перебувають у шлюбі, - той з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачі, опікуни, піклувальники або інші представники чи представники закладів, які виконують функції опікунів чи піклувальників над цією особою. Заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства; 6) у разі оформлення паспорта особі, що не досягла дванадцятирічного віку, або особі, яка не може пересуватись самостійно у зв`язку із тривалим розладом здоров`я, що підтверджується відповідною довідкою лікувального закладу, може бути подано дві кольорові фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра та одну фотокартку розміром 10х15 сантиметрів для внесення відцифрованого зображення особи шляхом сканування (п.22 Порядку).
У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, що не досягла шістнадцятирічного віку та проживає з одним із батьків, заявник разом з документами, зазначеними у пункті 22 цього Порядку, також подає оригінал або засвідчену в установленому порядку копію одного з таких документів: 1) свідоцтва про смерть другого з батьків; 2) рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; 3) рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; 4) рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; 5) довідки про реєстрацію місця проживання дитини разом з одним із батьків, який подає заяву-анкету, або у разі оформлення паспорта у закордонній дипломатичній установі України - іншого документа, що підтверджує таку реєстрацію; 6) оригінал витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (п. 23. Порядку).
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами шлюб припинено шляхом його розірвання.
Отже, у разі якщо батьки не перебувають у шлюбі, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа. А тому ніякої особистої згоди відповідача для оформлення закордонних паспортів малолітнім дітям діючим законодавством не вимагається.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
За таких обставин в задоволенні позову в частині надання дозволу без згоди батька оформити документи для тимчасового виїзду малолітніх дітей за межі України необхідно відмовити.
Згідно положень ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст.313 ЦК України, ст.ст.150, 154, 155 СК України, ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", п.5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, керуючись ст.ст.13, 19, 81, 263-265, 282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (зареєстрована: АДРЕСА_3 , проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини через лінію розмежування в зоні антитерористичної операції та за межі України без згоди батька, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Дніпро ради (м. Дніпро, вулиця М. Грущевського, будинок 70, квартира 102-103, ЄРДПОУ 23643692), - задовольнити частково.
Надати дозвіл на тимчасове переміщення через лінію зіткнення у межах Донецької області неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на один рік.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування сплаченого судового збору 908 (дев`ятсот вісім) гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яке може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Г.В. Назаренко