Номер провадження 22-ц/804/872/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Агєєва О.В., Канурної О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

представника відповідача адвоката Гуревича М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2021 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 219/10943/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання грошових коштів спільною сумісною власністю та поділ цього майна (суддя першої інстанції ОСОБА_3 ),-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Берзінь С.Л., звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування, якої зазначив, що з 29 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом ДРАЦС по м. Артемівську Артемівського МРУЮ у Донецькій області. За час шлюбу позивачем та відповідачем, крім грошових збережень у сумі 8000 доларів США, іншого цінного майна спільно набуто не було. Ці готівкові кошти накопичувались подружжям в період з 2015 по 2020 роки та були передбачені для купівлі власного житла. Вони тимчасово зберігались у відповідачки ОСОБА_2 і можуть залишатися досі за місцем її проживання. У зв`язку із розпочатим судовим процесом про розірвання шлюбу, позивач немає доступу до житла відповідача, а тому не має доступу до вказаних коштів. Також позивач вважає, що відповідач могла покласти кошти на свій банківський рахунок в один із банків, відділення якого є у м. Бахмут. Добровільно поділити кошти відповідач не бажає, наразі існує спір про поділ вказаного майна.

У зв`язку з цим заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки відповідача ОСОБА_2 , відкриті за договорами банківських вкладів (депозитів), окрім пенсійних та зарплатних у АТ КБ «Приватбанк», АТ «Першій український міжнародний банк», АТ «Райффайзен банк Аваль», АТ «Креді Агріколь Банк», АТ «Державний ощадний банк України», а також шляхом накладення арешту на майно (рухоме та нерухоме) ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог.

Застосування двох видів забезпечення позову позивач обґрунтував тим, що інформація про стан банківських рахунків відповідача є банківською таємницею, а тому він не може бути впевненим про наявність достатньої суми на цих рахунках для відповідного забезпечення. В наявності у відповідача є рухоме та нерухоме майно, на яке можливо накласти арешт в межах ціни позову.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що запропонований позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі існуючі рахунки, відкриті на ім`я відповідача у банківських установах, а також накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача є неспівмірним із заявленими позовними вимогами.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Берзінь С.І., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та помилковість висновків, які не відповідають обставинам справи, просить оскаржувану ухвалу скасувати, та задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в порушення положень ст. 229 ЦПК України перед ухваленням судового рішення про відмову у забезпеченні позову, суд не отримав інформацію про наявність відкритих рахунків відповідача, а також про майно, яке є у власності відповідача та його вартість. Позивачу відомо, що у власності відповідача є двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість якої складає приблизно 8 000 доларів США. Висновок суду про неспівмірність заходів забезпечення позову із розміром позовних вимог заявнику незрозумілий. На думку заявника суд, за наявності інформації про те, що сукупна вартість того чи іншого майна та грошових вкладів відповідача є більшою за розмір позовних вимог, повинен був частково задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідачем ОСОБА_2 письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача на час розгляду справи не надані.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Берзінь С.Л., відповідач ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник позивача ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_2 судові повістки-повідомлення про розгляд справи 24 березня 2021 року отримали 25 лютого 2021 року та 04 березня 2021 року відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 29, 32).

Позивач ОСОБА_1 про розгляд справи 24 березня 2021 року повідомлений 23 лютого 2021 року шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. У відповідності до ч. 2 ст. 11 Закону України від 12.08.2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» позивач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Берзінь С.Л. до апеляційного суду засобами електронного зв`язку надано клопотання про розгляд справи 24 березня 2021 року без його участі та без участі позивача ОСОБА_1 . Апеляційну скаргу на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2021 року у справі 219/10943/20 просить задовольнити (а.с. 31).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача адвоката Гуревича М.Г., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з пунктом 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно частин 3, 4 вказаної статті суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач ОСОБА_1 у вказаній заяві посилався на те, що між ним та відповідачкою існує спір про поділ спільного сумісного майна у сумі 8 000 доларів США. Позивач не має доступу до вказаних грошових коштів і припускає, що відповідач могла покласти їх на свій банківський рахунок в один із банків, відділення яких є у м. Бахмут. При цьому у поданій заяві позивачем не обґрунтовано в чому полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення його позову.

З огляду на зазначене, апеляційний суд не приймає доводи позивача в апеляційній скарзі щодо грубого порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо порядку обрання заходів забезпечення позову.

Крім того, позивач в апеляційній скарзі зазначив вимогу про накладення арешту, окрім іншого, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , однак така вимога в поданій до Артемівського міськрайонного суду заяві про забезпечення позову заявником не заявлялась і не була предметом розгляду в суді першої інстанції.

Посилання у апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції співмірності заявлених заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами зводяться до незгоди заявника з висновками суду у цій частині, і за відсутності належних аргументованих обґрунтувань та відповідних доказів, не спростовують їх правильність.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Артемівського міськрайонного суду Донецької області постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 березня 2021 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.В. Агєєв

О.Д. Канурна