Справа № 333/2346/20
Пр. № 2/333/189/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,
представника позивача: Мельнікової А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносини, визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -
В С Т А Н О В И В:
У травні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом, який в подальшому уточнила.
Позовні вимоги позивачка обґрунтовує наступними обставинами.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 .
Позивачка звернулась до Шостої запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_2 . У заяві спадщиною позивачка зазначила: житловий будинок , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на який просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 993/02-31 від 19.05.2018 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що нею не надано документ, що посвідчує право власності на ім`я гр. ОСОБА_2 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,та рекомендовано звернутись до суду.
Позивачка зазначає, що вона є спадкоємцем першої черги. Інших спадкоємців які б звернулись до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини після смерті спадкодавця, або таки які прийняли спадщину за законом не має.
На підставі вищевикладеного позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:
-встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дідом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати за нею, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2020 р. відкрито провадження у справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.
01.10.2020 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя, прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа Шоста Запорізька нотаріальна контора, в якій позивачем заявлено додаткову позовну вимоги про встановлення факту родинних відносин.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Мельнікова А.А. підтримала вимоги заявлені в уточненій позовній заяві, просила суд задовольнити їх повністю, з підстав, зазначених в позові..
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений. Представником відповідача наданий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, вважає, що ОСОБА_2 , не набув у встановленому законом порядку права власності на 9/25 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , і позивачкою пропущений строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, також просив суд розглядати справу без участі представника Запорізької міської ради.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяв з проханням розглянути справу за його відсутності.
Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали та інші докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.
На підставі копій свідоцтва про народження № НОМЕР_1 , свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с. 22, 23, 30, 31) судом встановлено, що батьками позивачки ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ) були ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (написання прізвища батьків позивачки в документах на українській мові, в зв`язку з перекладом з російської на українську, було зазначено « ОСОБА_6 »).
Свідок ОСОБА_7 допитана в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною дяді позивачки, родину ОСОБА_6 знає з 1971 р., їй відомо, що ОСОБА_3 був батьком ОСОБА_8 а син останнього - ОСОБА_2 був онуком ОСОБА_3 . Вони всі проживали в будинку АДРЕСА_1 . У ОСОБА_8 була ще донька, яка була рідною сестрою ОСОБА_2 , але вона в цьому будинку на час смерті ОСОБА_8 не мешкала. Позивачка з народження проживала у вищевказаному будинку зі своїми батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_9 допитана в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 та її подругою, їй відомо, що батько позивачки ОСОБА_2 був сином ОСОБА_8 , а останній був сином ОСОБА_3 . У ОСОБА_8 , окрім сина ОСОБА_2 була донька, ОСОБА_10 , але її свідок ніколи не бачила.
З урахуванням пояснень свідків, та інших досліджених судом доказів, судом встановлено, що ОСОБА_11 був дідусем ОСОБА_2 .
ОСОБА_11 на праві приватної власності належала 9/20 частини будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення народного суду 5 дільниці Сталінського району м. Запоріжжя від 06.01.1969 р. (а.с. 98-99).
03 вересня 1963 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що діяла також по довіреності від імені ОСОБА_2 , був укладений договір дарування, за яким ОСОБА_3 подарував, а гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_2 прийняли у дар 9/25 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний Договір дарування був зареєстрований у ЗМ БТІ. (а.с. 100-101).
Рішенням Виконавчого комітету № 99/7 Жовтневої районної ради депутатів трудящих від 14.04.1977 року домоволодіння по АДРЕСА_1 розподілено на окремі житлові будинки, житловому будинку ОСОБА_12 , належному ОСОБА_13 , присвоєна адреса: АДРЕСА_2 , площею земельної ділянки 300 кв.м, виділено в самостійний та привласнено йому адресу: АДРЕСА_1 , який належний 1/5 частина ОСОБА_3 , 2/5 частин ОСОБА_5 , 2/5 частин ОСОБА_2 (а.с. 97-102).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 19.04.1968 року (а.с. 24). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/5 частки будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР від 1963 р. (який діяв на час відкриття спадщини після померлого ОСОБА_3 ), спадкування здійснюється за законом чи за заповітом.

Стаття 525 ЦК УРСР від 1963 р. визначає часом відкриття спадщини день смерті спадкодавця.

Статтею 529 ЦК УРСР від 1963 р. встановлено, що спадкоємцями за законом першої черги у рівних частках є діти, батьки та подружжя.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємиць його прийняв. Прийняття спадщини визнається таким, що належить спадкоємцю з дня відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст. 549 ЦК УРСР від 1963 р., які були чинні на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З архівної довідки Запорізького обласного державного нотаріального архіву від 03.04.2018 р. (а.с. 107) вбачається, що після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа за №45 на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_14 від 14.10.1968 р., відмітка про видачу Свідоцтва про право на спадщину відсутня. (Старий кодекс)

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_8 прийняв спадщину за законом у вигляді 1/5 частки будинку по АДРЕСА_1 , після померлого батька ОСОБА_3 , але не отримав свідоцтво про на спадщину. Тобто набув право власності в порядку спадкування за законом на цю частку будинку, але за життя не зареєстрував своє право власності на цю частку.

З пояснень позивачки встановлено, що в 1993 р. помер ОСОБА_8 , який був батьком ОСОБА_2 , дана обставина не заперечувалась сторонами по справі. Після смерті останнього залишилась спадщина у вигляді 1/5 частки частки будинку АДРЕСА_1 .

З копії домової книги по спірному житловому будинку та довідки, виданої головою квартального комітету по Комунарському району м. Запоріжжя (а.с. 10, 72-81) вбачається, що ОСОБА_2 , який з 26.03.1942 р. по 28.02.2007 р. був зареєстрований та фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , прийняв спадщину після померлого батька ОСОБА_8 у вигляді 1/5 частки у цьому будинку, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, при цьому своє право власності на цю частку в будинку, набуте в порядку спадкування за законом, не зареєстрував у відповідних органах. Відомостей, що інші особи прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 , судом не встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла матір позивачки та дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № НОМЕР_6 від 10.07.2007 року (а.с. 29).

Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 2/5 частин житлового будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням вищезазначених норм ЦК УРСР від 1963 р., які діяли на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , спадкоємцями за законом першої черги після померлої ОСОБА_5 , в рівних долях, були її чоловік - ОСОБА_2 та її донька - позивачка по справі, яка згідно відмітці у її паспорті (а.с. 7-8), зареєстрована у спірному будинку з 14.11.1983 р., останні прийняли спадщину у вигляді 2/5 частки спірного будинку (по 1/5 частки кожному спадкоємицю), шляхом фактичного вступу в управління та розпорядження майном. Відомостей, що інші особи прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , судом не встановлено. Право власності на спадкове майно ОСОБА_2 та позивачка не зареєстрували.

З урахуванням правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду по справі №523/3522/16-ц від 14.08.2019 р., до ОСОБА_2 та позивачки в порядку спадкування за законом, після померлої ОСОБА_5 перейшли права на частки у спірному будинку, по 1/5 кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_2 (а.с. 28) Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 4/5 частки спірного будинку.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України від 2003 р., якій діяли на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України від 2003 р., до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України від 2003 р. визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України від 2003 р., у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України від 2003 р., у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України від 2003 р., спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України від 2003 р., для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивачка, яка є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, прийняла спадщину у вигляді 4/5 частки спірного будинку, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем. 18.11.2011 р. вона звернулась до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька гр. ОСОБА_2 , у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 637/2011.

Законом України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 993/02-31 від 19.05.2018 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що нею не надано документ, що посвідчує право власності на ім`я гр. ОСОБА_2 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та рекомендовано звернутись до суду. З матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 вбачається, що інших спадкоємців які б звернулись до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини після смерті спадкодавця, або таки які прийняли спадщину за законом, не має.

З огляду на вищезазначене, позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку.

Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 17-19, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-268, 273ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету: Шоста Запорізька нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин , визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дідом ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 матері - ОСОБА_5 , та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 29.03.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова