Справа № 132/3899/19
У Х В А Л А

Іменем України

"22" березня 2021 р. Калинівський районний суд Вінницької області

у складі: судді Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калинівка Вінницької області заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 22.10.2019 року у цивільній справі № 132/3899/19 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2021 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з заявою про видачу дубліката судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 22.10.2019 року у цивільній справі № 132/3899/19 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на втрату його оригіналу, яку згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.02.2021 року було передано на розгляд судді Аліменко Ю.О.

В судове засідання заявник та інші заінтересовані особи не з`явились, що не перешкоджає розгляду подання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи та докази, надані заявником, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судовим наказом виданим 22.10.2019 року Калинівським районним судом Вінницької області по справі № 132/3899/19, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця м. Київ, жителя АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно її віку.

Аліменти стягувати з "21" жовтня 2019 року (з дня подачі заяви до суду), щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції Українидо основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В ч. 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.

Оригінал судового наказу в листопаді 2019 року заявницею був пред`явлений за місцем роботи боржника в Глинську сільську раду Калинівського району Вінницької області. В грудні 2020 року заявниці стало відомо, що ОСОБА_2 не працевлаштований в зв`язку з перевиборами, тому вона звернулась до бухгалтера сільської ради ОСОБА_5 щоб вона повернула їй судовий наказ для пред`явлення його в Калинівський відділ ДВС з метою продовжити стягнення аліментів з боржника, на що отримала відповідь про відсутність у неї вищевказаного документа.

На усне звернення заявниці в Калинівському відділі ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) їй повідомили про те, що відкритих виконавчих проваджень про стягнення аліментів у відділі, за якими боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває.

У відповідності до п.17.4 Перехідних Положень (розділXIII) ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувана наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дублікату виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувана унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верхового Суду від 16.08.2018 року у справі № 6/275-08.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012 року).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 року, існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009 року).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 року у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантованийЄвропейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованоїЗаконом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 року (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн, суд вважає, що судове рішення про відмову у видачі дубліката виконавчого листа, прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, перешкоджає подальшому руху справи щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 в частині видачі дублікату судового наказу задовольнити та видати дублікат судового наказу, оскільки останній дійсно втрачено, а рішення суду фактично не виконано.

Вимоги заявниці в частині стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору за видачу дублікату судового наказу задоволенню не підлягають в зв`язку з їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 3, 260, 354 ЦПК України, п.17.4 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 22.10.2019 року у цивільній справі № 132/3899/19 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Видати дублікат судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 22.10.2019 року у цивільній справі № 132/3899/19, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця м. Київ, жителя АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно її віку.

В іншій частині вимог відмовити в зв`язку з їх безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення у порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: