10.12.2021 Єдиний унікальний номер 205/1424/20
Єдиний унікальний номер судової справи 205/1424/20
Номер провадження 2/205/427/21
РІШЕННЯ

іменем України

10 грудня 2021 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу №205/1424/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів-

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2020 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов обґрунтований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2007 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу між батьками, дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а батько проживає окремо.

Батько кошти на утримання сина не надає, батьківських обов`язків не виконує, ухиляється від спілкування з сином, при тому, що позивач перешкод у їх спілкуванні не чинить.

На підставі викладеного просить позбавити ОСОБА_6 батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 5 000 грн. щомісяця.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, постановленою 28 серпня 2020 року без виходу суду до нарадчої кімнати, закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач відзив на позов не надав.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позов підтримали, просила задовольнити.

У судовому засіданні 19 травня 2021 року представник відповідача ОСОБА_5 проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 заперечував, позов в частині стягнення аліментів визнав.

Від представника третьої особи: органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради Лошкарьової В.Ю. надійшла заява, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, заслухавши позивача та представників сторін, а також свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8).

Батьки ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2007 року (а.с.9). Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2013 року шлюб між ними розірвано (а.с.13).

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.35).

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов неповнолітнього за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 11 лютого 2020 року комісією КЗО «Середня загальноосвітня школа № 96» Дніпровської міської ради ОСОБА_3 проживає з матір`ю, батько з ними не проживає. Дитина має всі необхідні умови для навчання та відпочинку (а.с.14).

Відповідно до характеристики КЗО «Середня загальноосвітня школа № 96» Дніпровської міської ради ОСОБА_3 мати приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться навчанням, відвідує батьківські збори та індивідуальні консультації, приймає активну участь у житті класу (а.с.15).

Згідно з висновком органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради № 1/14-93 від 27 серпня 2020 року комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.46-47).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Водночас позбавлення батьківських прав батька щодо неповнолітньої дитини є крайнім заходом впливу.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів щодо свідомого та злісного ухилення відповідача ОСОБА_6 від участі у вихованні своєї неповнолітньої дитини, нехтування своїми батьківськими обов`язками, які є підставою для застосування щодо нього такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав.

Окрім того, представник відповідача проти задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав заперечував, зазначив, що відповідач спілкується з дитиною по телефону 2-3 рази на тиждень, що свідчить, що ОСОБА_6 не байдужа його дитина, та він не бажає позбавлення його батьківських прав щодо сина.

При цьому, суд бере до уваги, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49).

Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц.

З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки батька дитини, суд вважає, що відсутні підстави для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав.

Висновок органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради щодо доцільності позбавлення відповідача ОСОБА_6 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Суд критично оцінює вказаний висновок, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, не містить належних доказів на підтвердження свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо його неповнолітньої дитини. Із змісту висновку органу опіки та піклування не слідує, в чому саме полягає захист інтересів неповнолітньої дитини позбавленням батьківських прав батька. Крім того, альтернативні заходи реагування держави до відповідача ОСОБА_6 не вживалися, а позбавлення батьківських прав тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Таким чином, будь-яких обставин, які б свідчили про те, що до відповідача необхідно застосувати крайній захід впливу, яким є позбавлення батьківських прав, матеріали справи не містять, та судом встановлено не було, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки.

При цьому суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина, оскільки його участі у розвитку і вихованні дитини недостатньо, поклавши на органи опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_6 своїх батьківських обов`язків.

Що стосується стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідач є працездатним, доказів неможливості сплачувати аліменти із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надано.

Положеннями ч. 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У судовому засіданні 19 травня 2021 року представник відповідача ОСОБА_5 визнав вимогу щодо стягнення аліментів в розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, визнання позову відповідачем, керуючись ст.ст. 182, 183 СК України, суд доходить висновку, що заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати.

Виходячи з того, що в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав судом відмовлено, судові витрати позивача із сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір» за вимогу про стягнення аліментів, судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі вищевикладеного та, керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 141, 150, 155, 164, 165, 180, 181, Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 80, 81, 141, 265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів-задовольнити частково.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_6 , 1979 року народження, ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , 1983 року народження, ІПН: НОМЕР_2 аліменти у розмірі 5 000 грн. на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 25.02.2020 року і до повноліття дитини.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині платежу за один місяць.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 -відмовити.

Попередити ОСОБА_6 щодо належного виконання батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_6 , ІПН: НОМЕР_1 на користь держави судові витрати у розмірі 908 грн.

Судові витрати, які понесла ОСОБА_1 , віднести на її рахунок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г.Остапенко