Єдиний унікальний номер 2-6417-09
Номер провадження 22-ц/804/741/21

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Агєєва О.В., Канурної О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

представника заявника Штанько С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 2-6417-09 за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції ОСОБА_2 ),

В С Т А Н О В И В :

21 грудня 2020 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі ОКП «Донецьктеплокомуненерго») звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2009 року у цивільній справі № 2-6417-09 позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з опалення у розмірі 2 363 грн. 67 коп. були задоволені. На підставі вказаного рішення стягувачу судом видано виконавчий лист, який було направлено для виконання до відділу державної виконавчої служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції ГТУЮ у Донецькій області. Однак 10 червня 2016 року зазначений виконавчий лист відділом державної виконавчої служби було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У зв`язку із скрутним матеріальним становищем та неможливістю сплатити авансовий внесок, передбачений положеннями ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», які лише 15 травня 2019 року рішенням Конституційного суду № 2-р(ІІ)/2019 були визнані неконституційними, стягувач повторно не звернувся до відділу державної виконавчої служби.

Враховуючи, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист, заявник тривалий час перебуває у скрутному фінансовому становищі через велику заборгованість споживачів за надані послуги, просив визнати поважною причину пропуску строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання та поновити строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Не погодившись з вказаною ухвалою, в апеляційній скарзі заявник ОКП «Донецьктеплокомуненерго», посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для вирішення справи, просить скасувати ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що протягом одинадцяти років, які пройшли з часу ухвалення рішення стягувач не проявляв жодного інтересу до виконання зазначеного судового рішення, хоча мав би це робити. При цьому судом не прийнято до уваги той факт, що виконавчий лист було пред`явлено до виконання підприємством та повернуто виконавчою службою п`ять разів, про що є відповідні відмітки на зворотній частині виконавчого листа. При цьому державним виконавцем не здійснювалися передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішення суду. Тривалість виконавчих дій та ухилення боржника від виконання судового рішення слугували підставою втрати контролю над виконання судового рішення з боку стягувача. Крім того, у зв`язку із скрутним фінансовим становищем, підприємство не мало можливості здійснювати оплату авансових внесків державній виконавчій службі. Посилаючись на те, що обов`язкове виконання судових рішень є складовою права на справедливий судовий захист, зазначив, що суд першої інстанції дійшов до висновків, які перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Заінтересованою особою ОСОБА_1 письмовий відзив на апеляційну скаргу заявника на час розгляду справи не наданий.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду заінтересована особа ОСОБА_1 не з`явилвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомленгицй належним чином.

Поштове відправлення з судовою повісткою-повідомленням, надіслане за адресою заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_1 про розгляд справи 24 березня 2021 року повернуто на адресу апеляційного суду з поштовою відміткою від 04 березня 2021 року «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 53), що у відповідності п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є датою вручення судової повістки.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заінтересованої особи, явка якого у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника ОСОБА_3 , який наполягав на доводах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга заявника ОКП «Донецьктеплокомунерго» підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд першої інстанції дійшов висновку, що на час звернення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» із даною заявою строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання закінчився у встановленому законом порядку. Окрім того, прийнявши до уваги, що з моменту ухвалення у справі рішення та видачі виконавчого листа пройшло одинадцять років, суд зробив висновок, що протягом тривалого часу заявник не проявляв жодного інтересу до виконання судового рішення, хоча мав би це робити. На переконання суду, відсутні підстави для визнання поважними причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, так як будь-яких доказів на підтвердження унеможливлення або ускладнення вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, заявником не надано, як і не вказано, що зазначені обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Апеляційний суд в цілому погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2009 року у цивільній справі № 2-6417-09 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за теплову енергію у сумі 2 363 грн. 67 коп. На підставі вказаного рішення Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 21 грудня 2009 року було видано виконавчий лист (а.с. 4).

На зворотній стороні копії виконавчого листа мається відмітка державної виконавчої служби від 10 червня 2016 року про повернення на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно із ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними та допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

На час набрання судовим рішенням законної сили та видання виконавчого листа діяв Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2009 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до ч. 1 ст. 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Із моменту набрання чинності рішенням суду першої інстанції встановлений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого листа переривався пред`явленням до виконання і після його повернення 10 червня 2016 року міг бути пред`явлений до виконання до 10 червня 2019 року, оскільки строк пред`явлення до виконання за ним не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII 05 жовтня 2016 року, а отже на вказаний виконавчий лист була розповсюджена дія пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII.

Разом з тим, із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання ОКП «Донецьткплокомуненрго» звернувся до суду 21 грудня 2020 року, тобто через 4 роки 6 місяців після повернення без виконання виконавчого листа державним виконавцем у червні 2016 року. Будь яких дій по виконанню виконавчого листа до звернення до суду в грудні 2020 року заявником зроблено не було.

В заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник не навів жодного належного обґрунтування причин пропуску такого строку в період з 10 червня 2019 року і до моменту звернення до суду, а його посилання на поважність причин пропуску не знайшло свого підтвердження при розгляді справи.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилаючись на поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання в поданій 21 грудня 2020 року до суду першої інстанції заяві заявник зазначає про неможливість сплати авансового внеску відділу виконавчої служби у відповідності ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» через скрутний фінансовий стан підприємства. При цьому наголошує, що лише 15 травня 2019 року рішення Конституційного Суду № 2-р(ІІ)/2019 визнано неконституційним положення ст. 26 вказаного Закону.

Недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача за таких обставин не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.

Апеляційний суд враховує, що згідно рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В даному випадку, оскільки стягувачем не було вжито всіх заходів, щоб з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у справі за власним позовом і вчасно пред`явити виконавчий лист до повторного виконання після його повернення стягувачу до 10 червня 2019 року, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Наявність норм Конституції України та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду залишається невиконаним, не можуть бути підставою для поновлення пропущеного строку.

Посилання заявника на порушення судом положень Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення, колегія суддів вважає безпідставним, так як суд у визначені законом строки видав виконавчий лист, тобто здійснив всі визначені законом дії для захисту прав стягувача.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 ст. 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Враховуючи те, що можливість відмови у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання передбачена нормами цивільно-процесуального законодавства, з огляду на тривалість пропуску такого строку, відсутність доказів поважності причин його пропуску, відмова у поновленні такого строку не суперечить міжнародно-правовим актам щодо захисту прав і свобод людини та практиці Європейського суду з прав людини, а застосовані судом обмеження переслідують легітимну мету та зберігають розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями, доводи апеляційної скарги про порушення права заявника на справедливий судовий розгляд є необґрунтованими та підлягають відхиленню.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відповідає вимогам щодо законності і обґрунтованості.

Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції помилково зазначено, що "з моменту постановлення у справі рішення та видачі виконавчого листа пройшло одинадцять років, отже протягом тривалого часу заявник не проявляв жодного інтересу до виконання судового рішення, хоча і мав би це робити".

Вказаний висновок суду спростовується матеріалами справи. Зокрема копією виконавчого листа у справі № 2-6417-09 підтверджено, що вказаний виконавчий лист п`ять разів повертався на адресу стягувача державним виконавцем протягом 2010 2016 років (а.с. 4 зворот).

З огляду на зазначене, посилання заявника в апеляційній скарзі на помилковість висновків суду першої інстанції в цій частині заслуговує на увагу.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що наявні підстави для виключення з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали посилання на те, що протягом одинадцяти років заявник не проявляв жодного інтересу до виконання судового рішення, оскільки вказаний висновок не відповідає обставинам справи.

Інші висновки суду щодо недоведеності заявником поважності причин пропуску строку для пред`явлення для виконання виконавчого документа, зроблені без порушення норм процесуального права, та суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд своїм рішенням апеляційну скаргу заявників фактично залишив без задоволення, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» задовольнити частково.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2020 року змінити в мотивувальній частині.

Виключити з мотивувальної частини ухвали висновок суду, що протягом одинадцяти років заявник не проявляв інтересу до виконання судового рішення.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 березня 2021 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.В. Агєєв

О.Д.Канурна