Справа №265/8450/20
Провадження №2-о/265/29/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л.В.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

заінтересована особа: Головне управління ДМС України у Донецькій області,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на червень 1994 року.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ясинувата Авдіївського району Донецької області. У 1981 році закінчив Ясинуватський будівельний технікум транспортного будівництва, з 1981 року по 1983 рік проходив військову службу у Збройних Силах СРСР. 23 грудня 1983 року в Ясинуватському відділі РАЦС Донецької області він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 . В 1984 році він вступив до Макіївського інженерно - будівельного інституту, який закінчив в 1989 році. В період з 27 жовтня 1989 року по 29 травня 1992 року він разом з родиною фактично проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 .

З метою отримання дозволу на імміграцію в Україну (тимчасової посвідки на проживання на території України, паспорта громадянина України) він звернувся до Лівобережного РВ у місті Маріуполі ГУ ЛМС України в Донецькій області, однак йому було відмовлено оскільки відсутня довідка з Генерального консульства України на території РФ про вихід з громадянства України. Згідно відповіді, наданої Генеральним консульством України в Ростові на Дону вбачається, що надати інформацію про його належність/неналежність до громадянства України не є можливим. Просить суд встановити факт постійного проживання на території України станом на червень 1994 року.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, заяву просив задовольнити.

Представник Головного управління ДМС України у Донецькій області в ході розгляду справи пояснювала, що перевіркою наданих фактів встановлено, що для набуття громадянства України ОСОБА_1 , який останній раз прибув з Російської Федерації в Україну 13 грудня 2020 року через КПП «Мілове» та документований паспортом громадянина РФ № НОМЕР_1 , не потрібно рішення суду щодо підтвердження факту постійного проживання на території України станом на червень 1994 року, так як для цього необхідно звернутися до Лівобережного РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС в Донецькій області, а рішення суду щодо підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13.11.1991 року стосується виключно осіб, які перебували у громадянстві колишнього СРСР та не набули громадянства інших держав. Тому в задоволенні заяви просить відмовити.

Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку про те, що подана заява не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого Ясинуватським р/б ЗАЦС Донецької області 10 вересня 1962 року, вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 135).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 23 грудня 1983 року Ясинуватським міським відділом ЗАЦС Донецької області, вбачається що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 23 грудня 1983 року зареєстрували шлюб (актовий запис № 426).

03 травня 2012 року ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Ясинувата Донецької області Україна, видано паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_4 , міжрайонним відділом УФМС Росії по Орловській області.

З копії диплому серії НОМЕР_5 , виданого Ясинуватським будівельним технікумом транспортного будівництва вбачається, що ОСОБА_1 в 1981 році закінчив вказаний технікум та отримав спеціальність «будівництво водопровідних каналізаційних мереж та споруд».

З копії військового квитку серії ВЦ № 094108, виданого Ясиноватським об`єднаним міським військовим комітетом Донецької області 27 травня 1986 року вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах Союзу РСР в період з 25 квітня 1981 року по 16 травня 1983 року.

З копії диплому серії НОМЕР_6 , виданого 15 червня 1989 року Макіївським інженерно-будівельним інститутом видно, що ОСОБА_1 в 1989 році закінчив повний курс вказаного інституту.

З довідки, виданої ТОВ «Фірма «Маріупольінвест» вбачається, що ОСОБА_1 в період з 27 жовтня 1989 року по 29 травня 1992 року проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно форми А, виданої ЖКП «Азовжитлокомплекс» дільниця № 8 вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з копії довідки, виданої Генеральним консульством України в Ростові-на-Дону 11 жовтня 2018 року, Генеральне консульство не може підтвердити або спростувати наявність у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянства України.

Згідно відповіді Лівобережного РВ у місті Маріуполі ГУ в Донецькій області, ОСОБА_1 був зареєстрований на території України з 27 жовтня 1989 року по 19 квітня 1994 року та згідно ст.3 Закону України «Про громадянство України» є громадянином України.

З довідки, виданої Генеральним консульством України в Ростові-на-Дону 04 червня 2019 року вбачається, що за відомостями ГУ ДМС України в Донецькій області ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 16 червня 1992 року по 19 квітня 1994 року, в подальшому виписаний з місця реєстрації до Російської Федерації, Ямало - Ненецького автономного округу, м.Новий Уренгой.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинностіЗаконом України «Про громадянство України» (03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

У випадку повернення в Україну громадян України, які виїхали за межі держави після 24.08.1991 р. та 13.11.1991 р., набули іноземного громадянства, при цьому громадянство України не припинили, з огляду на положенняст. 25 Конституції України, ст. 2 ЗУ «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною вони визнаються виключно громадянами України.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Законудає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Враховуючи те, що рішення суду щодо підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року стосується виключно осіб, які перебували у громадянстві колишнього СРСР та не набули громадянства інших держав, до числа яких заявник ОСОБА_1 не відноситься, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що для вирішення вказаного питання йому необхідно звернутися до Лівобережного РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС в Донецькій області.

Керуючись ст. ст. 258,259,263-265, 315, 319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління ДМС України у Донецькій області, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 24 березня 2021 року.

Суддя Копилова Л.В.