ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/604/21 Справа № 199/3272/20 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди (а.с. 1-2).

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач є виконавцем послуг з розподілу електроенергії йому, як побутовому споживачу у сенсі ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" та п.62 і п.84 чі1 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії" та рахунок за електроенергію № 4418742 від 05.04.2020 р. та фіскальний чек від 18.04.2020 р. оплати на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" у сумі 90 грн. послуг відповідача та електропостачальника ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" свідчать про наявність договірних відносин між відповідачем та позивачем. Також позивач зазначає, що представник акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" І.А. Замкова у справі № 199/485/20 за його позовом до AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" та ТОВ Дніпровські енергетичні послуги" стверджувала, що 17 лютого 2020 р. квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 , була підключена до електромережі, і надала до суду ксерокопію заявки №11 нібито на підключення квартири позивача, в якій зазначено що 17.02.2020 р. підключення до електромережі нібито здійснив електромонтер ОСОБА_2 , але таке підключення, якщо дійсно здійснене AT "ДТЕК Дніпровські електромережі", здійснено з порушенням правил безпеки та Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, а саме підключення здійснено за відсутності запобіжника на вводі (електор щиток, як зазначено в заявці) і не відновлено перерізаний 18 січня 2020 р. працівниками AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" провід - тож наразі лічильник електричної енергії, який встановлений в квартирі позивача, ніяким чином не захищений від перепадів напруги і току - тож відповідачем створені умови пошкодження цього лічильника та створено пожаронебезпечну ситуацію в самій квартирі. 04 березня 2020 року ОСОБА_1 подав скаргу до AT "ДТЕК Дніпровські електромережі» через центр обслуговування клієнтів, щодо усунення порушення та відновлення прав та законних інтересів споживача, однак до подачі позову позивачем не було отримано відповіді та зазначені порушення не усунені відповідачем. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просить суд зобов`язати відповідача вчинити дії з забезпечення електробезпеки підключення квартири АДРЕСА_1 , де він проживає, до електромережі, яке відбулося 17 лютого 2020 р. Крім того вищезазначені неправомірні дії відповідача порушили звичний уклад життя позивача, він змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зручностей, налагоджувати своє життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання та заподіює моральної шкоди. У зв`язку з вищезазначеними позивач бажає отримати відшкодування моральної шкоди від відповідача у спосіб, передбачений ст. 23 ЦК України, а саме грошима, розмір відшкодування моральної шкоди, визначений судом у грошовому виразі, очікує не менше як у 10 тисяч гривень. 10 тисяч гривень - це не оцінка позивачем розміру моральної шкоди - це його сподівання у стані, в якому він наразі перебуває, що суд визначить саме такий розмір моральної шкоди з врахуванням ним вимог розумності і справедливості.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі /а.с. 73-76/.

В апеляційній позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 81-87).

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2020 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 125-126).

АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» не скористалось своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з їх безпідставності та недоведеності.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Судом встановлено, що відносини між споживачем електричних послуг та Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпровські електромережі» регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311, Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, іншими нормативними актами в електроенергетиці.

Згідно з положенням п. 1.1.2 ПРРЕЕ побутовий споживач - фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність на підставі відповідного договору з учасником ринку, в тому числі за договором постачання електричної енергії споживачу.

За визначенням п. 1.1.2 розділу 1.1 глави 1 ПРРЕЕ, об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування.

Постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку (п.1.2.7 розділу 1.1 глави 1 ПРРЕЕ).

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції (п. 3.1.8 розділу 3.1 глави III ПРРЕЕ). А саме, договір укладається відповідно до п. 13.7 Додатку 5 до ПРРЕЕ. Примірного Договору про постачання електричної енергії споживачу, п. 13.7 Додатку 6 до Правил роздрібного ринку електричної енергії Типового Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, п. 13.6 Додатку 7 до Правил роздрібного ринку електричної енергії, Типового Договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії", - «у разі якщо об`єкт Споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів)».

Крім того, згідно з п. 3.1.6 ПРРЕЕ постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо: 1) об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку; 2) електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; 3) споживач є стороною діючих договорів: про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок.

Судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок на ОСОБА_3 № НОМЕР_1 , яка і є споживачем електричних послуг. Таким чином, ОСОБА_1 , не є стороною діючих договірних відносин, так як із ним договір не укладався, а згідно з п. 3.1.9 ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Також згідно з п. 1.5.36 Правил улаштування Правил улаштування електроустановок: «Для безпечного встановлення і заміни лічильників у мережах напругою до 380 В, потрібно передбачити можливість вимкнення лічильника за допомогою встановленого до нього на відстані, не більше ніж 10м, комутаціного апарата або запобіжників зняття напруги треба передбачити з усіх фраз, які приєднуються до лічильника», в свою чергу встановлена потужність за особовим рахунком № НОМЕР_1 не має 380 В.

Відповідно до п. 2.2.5 ПРРЕЕ за стан внутрішньобудинкових електричних мереж багатоквартирного будинку (від вводу в будинок до відхідних клем вузла вимірювання побутового споживача) відповідає власник (балансоутримувач) цих мереж. Межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності у багатоквартирному будинку встановлюється: 1) між власником (балансоутримувачем) внутрішньобудинкових електричних мереж багатоквартирного будинку та оператором системи - відповідно до пункту 2.2.2 або пункту 2.2.3 цієї глави; 2) між власником (балансоутримувачем) мереж багатоквартирного будинку та власником вузла обліку побутового споживача, розміщеного у квартирі, - на вхідних клемах вузла вимірювання; 3) між власником (балансоутримувачем) мереж багатоквартирного будинку та власником вузла обліку побутового споживача, розміщеного на сходовій клітці, - на вхідних клемах комутаційного апарата, встановленого до вузла вимірювання; 4) між власником вузла обліку та споживачем - на відхідних клемах вузла вимірювання.

Отже за стан внутрішньобудинкових електричних мереж багатоквартирного будинку (від вводу в будинок до відхідних клем вузла вимірювання побутового споживача) відповідає власник (балансоутримувач) цих мереж.

Крім того, згідно статті 382 Цивільного кодексу України, власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку. механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Співвласники загального неподільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, внутрішньобудинкових електричних мереж мають за власний рахунок, у тому числі, господарсько-підрядним способом, здійснювати утримання, експлуатацію та ремонт власних внутрішньо будинкових електричних мереж.

Відповідальною особою за утримання внутрішньобудинкових електричних мереж багатоквартирних житлових будинків (у тому числі електричної щитової будинку) є управитель - юридична особа (Житлово-експлуатаційні організації, об`єднання співвласників багатоквартирних будинків), яка здійснює управління неподільним та загальним майном житлового комплексу (багатоквартирного будинку) за дорученням власника (власників) майна і забезпечує його належну експлуатацію, капітальний ремонт, реконструкцію, модернізацію, тощо.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з тим, що з питання щодо організації безпечної експлуатації внутрішньобудинкових мереж власнику квартири АДРЕСА_1 необхідно звернутися до балансоутримувача будинку.

Згідно з положенням, передбаченим ч. 1 ст. 81 ЦПК, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 цього Кодексу.

Однак, в порушення вимог законодавства, позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надав суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, зокрема, що саме він є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки позивачем ОСОБА_1 не надано до суду доказів існування між ним та відповідачем Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпровські електромережі» договірних відносин, та доказів звернення до балансооутримувача будинку в якому знаходиться квартира АДРЕСА_1 , колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» вчинити дії з забезпечення електробезпеки підключення квартири АДРЕСА_1 , слід залишити без задоволення.

Згідно п. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 1 ст. 1167 цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки судом не встановлено вини відповідача у порушенні прав позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам чинного законодавства та матеріалам справи не заслуговують на увагу, оскільки повторюють зміст позовної заяви, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Доводи апеляційної скарги про те, що в рішенні суду першої інстанції відсутні обґрунтування відхилення судом обґрунтування позову, так само, як і в описовій його частині, що є порушенням не лише ст.ст. 82 ЦПК України, але й частин 3 і 4 статті 265 Кодексу, не заслуговують на увагу та спростовуються змістом рішення суду.

Доводи скарги стосовно того, що суд не взяв до уваги обставини щодо вчинення відповідачем неправомірної бездіяльності і порушення вимог ст. ст. 19-20 ЗУ "Про звернення громадян" щодо розгляду скарги заявника від 04.03.2020 року, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивачем не заявлялись вимоги щодо визнання такої бездіяльності зі сторони відповідача, а тому не є предметом розгляду справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач серед іншого зазначав про те, що він зареєстрований та проживає у вказаній вище квартирі, втім, доказів на підтвердження того, що він там зареєстрований та проживає, або він є власником цього майна, членом сім`ї власника, або наймачем або членом сім`ї наймача, або має право користування цим нерухомим майном на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом, до апеляційного суду не надав. Посилання позивача на те, що суд відкрив провадження у вказаній справі за місцем проживання позивача, колегія суддів також не бере до уваги, оскільки ухвала про відкриття провадження не є беззаперечним доказом який підтверджує факт проживання чи реєстрації позивача саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи скарги щодо упередженості та безсторонності суду, колегія суддів не бере до уваги, оскільки дані доводи жодним належним доказом не підтверджуються, а лише зводяться до незгоди заявника з процесуальними рішеннями та діями суду під час розгляду справи в суді першої інстанції. Крім того, позивач скористався своїми правами та заявляв відвід судді Скрипник О.Г. (а.с. 32, 97, 112) у задоволенні яких йому було відмовлено на підставі ухвал суду (а.с. 37, 105, 118).

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, дані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції та яким була надана оцінка, а тому додатковому правовому аналізу не підлягають.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Крім того, в апеляційній скарзі заявник заявляє клопотання про виклик до суду для дачі показів свідків, працівників АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Згідно ч. 1 ст. 90 ЦПК України Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Однак, заявником не обгрунтовано ані в його клопотанні (а.с. 21), ані в апеляційній скарзі (а.с. 81-87), що саме заявник планує з`ясувати при допиті вказаних осіб та яке значення обставини, які можуть повідомити зазначені в клопотанні свідки будуть мати для розгляду вказаної справи, а тому колегія суддів вважає за можливе у задоволенні вказаного клопотання відмовити.

Також, заявник в апеляційній скарзі заявляє клопотання про витребування у відповідача надати докази щодо наявності договірних відносин між АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та ОСОБА_3 . Однак, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки наявність чи відсутність договірних відносин між відповідачем та ОСОБА_3 не є предметом розгляду у вказаній справі. Крім того, ОСОБА_3 також не є стороною у справі.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров