ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 березня 2021 року

м. Харків

справа № 644/2089/19

провадження № 22-ц/818/93/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Коляда Юлія Сергіївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Коляда Юлія Сергіївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2019 року, постановлене під головуванням судді Глібко О.В., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 15 листопада 2019 року), -

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Коляда Юлія Сергіївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовну заяву та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що показання свідків у справі не є належними доказами її обізнаності про смерть батька. ОСОБА_1 вказує, що лише у січні 2019 року від нотаріуса отримала підтвердження щодо фактичної смерті батька. Через відсутність необхідних документів, вона не змогла прийняти спадщину у шестимісячний строк, встановлений законом. Позивачка вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений нею на 7 днів з поважних причин, тому наявні підстави для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 надав відзив на апеляційну скаргу, просив рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, щовідсутні підстави для визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_1 не надала доказів поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є рідною донькою ОСОБА_4 (а.с.8-9 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 4 т.1). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також є дітьми ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка не заперечує, що вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 з порушенням строків для прийняття спадщини, тобто після спливу шести місяців з дня смерті спадкодавця.

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу від 12 березня 2019 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3 т.1). Зазначено, що на час відкриття спадщини позивачка не була зареєстрована разом із спадкодавцем та не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, тому ОСОБА_1 вважається такою, що пропустила строк для прийняття спадщини.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є спадкоємицею за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка вказує, що строк на прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, оскільки тривалий час вона не спілкувалася з батьком. Після того, як батько одружився вдруге, він уникав спілкування з її матір`ю та з нею. Навіть після одруження і народження онука, батько не бажав спілкуватися з нею. Після його переїзду в м. Зміїв стосунки взагалі припинилися. ОСОБА_1 зазначила, що вона має на утриманні сина інваліда 1 групи, а стан здоров`я сина є нестабільним і весь час потребує опіки, вона постійно займається його лікуванням. З родиною батька вона не спілкується взагалі; відповідачі - зведені брат та сестра не повідомили їй про смерть батька, тому на похованні вона присутня не була. Про смерть батька їй стало відомо на початку 2019 року, тоді вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але у зв`язку з відсутністю документа про родинний зв`язок- свідоцтва про народження, заяву у неї не прийняли. Після поновлення свідоцтва про народження та отримання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану 24.01.2019 року, вона знову звернулася до нотаріуса, але їй було відмовлено в зв`язку з пропуском строку. ОСОБА_1 вважає, що наявні підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 2 статті 1220 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Матеріали справи свідчать про те, що постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу від 12 березня 2019 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3 т.1). Зазначено, що на час відкриття спадщини позивачка не була зареєстрована разом із спадкодавцем та не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, тому ОСОБА_1 вважається такою, що пропустила строк для прийняття спадщини.

З копії паспорту убачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6 т.1).

З відповіді приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Коляда Ю.С. убачається, що після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа №4/2019. На день смерті спадкодавець був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.3 т.1). Станом на 12.03.2019 року наявні дані про те, що до складу спадкоємців входять ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діти спадкодавця, оскільки 11 січня 2019 року подали заяви про прийняття спадщини за законом. Будь-яких інших заяв про прийняття чи відмову від прийняття спадщини не надходило. Свідоцтв про право на спадщину не видавалось.

З інформації приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Коляди Ю.С. (а.с.31 т.1) убачається, що вперше ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з питання оформлення спадкових прав на спадкове майно, яке залишилося після смерті її батька ОСОБА_4 , після спливу шести місяців з дня смерті спадкодавця. На початку 2019 року, як зазначено у позовній заяві, ОСОБА_1 до нотаріуса не зверталась.

Сторони не заперечують, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 сплинув 11 січня 2019 року.

При цьому позивачка не заперечує, що вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 з порушенням строків для прийняття спадщини, тобто після спливу шести місяців з дня смерті спадкодавця.

Також ОСОБА_1 не заперечує той факт, що вона не проживала разом з батьком ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини суд визнав поважними.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини слід віднести причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано роз`яснення про те, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У суді першої інстанції допитана свідок ОСОБА_6 , яка є матір`ю позивачки; вона зазначила, що в липні 2018 року її та доньку повідомили про смерть ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є двоюрідною сестрою сторін, також пояснила, що відразу після смерті ОСОБА_4 позивачка була повідомлена про смерть батька.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не заперечувала, що від дядька знала про смерть батька та день поховання. Її мати їздила на похорони. Сама позивачка поїхати не могла і не хотіла, оскільки була ображена на батька з останньої їхньої зустрічі.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк у зв`язку з тим, що вона не знала про смерть батька, - є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення позивачем дій із прийняття спадщини.

Позивачка не скористалася жодним зі способів реалізації свого права та без поважних причин пропустила встановлений чинним законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки наведені позивачкою причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук