ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/477/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/3449/20 Категорія: Ніколенко О. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря Любченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 26 січня 2021 року, постановлене в складі судді Ніколенко О.Є., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Смілянський міський відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про припинення стягнення аліментів та заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Смілянський міський відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про припинення стягнення аліментів та заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 06 вересня 2010 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб, в якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки постійного місця проживання у позивача не було рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2011 року було визначено місце проживання спільного сина сторін з батьком.

22 листопада 2013 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23 вересня 2013 року і до його повноліття.

По мірі можливості позивач сплачувала аліменти та надавала кошти на додаткові витрати, як то садочок, школа, тощо.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 травня 2020 року, яке залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року, ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав та стягнуто з нього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, а відносно ОСОБА_1 було відмовлено в позбавленні батьківських прав.

З липня 2019 року позивач стала інвалідом 2 групи і з того часу регулярно ідуть відрахування аліментів саме на користь позбавленого батьківських прав ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що вона знаходиться у вкрай важкому матеріальному становищі, не вистачає коштів навіть на самі необхідні продукти харчування та ліки.

Вказує, що аліменти, які перераховуються відповідачу на його особистий картковий рахунок, тобто на рахунок особи, яка позбавлена батьківських прав, використовуються ним не за призначенням, що суперечить всім нормам закону, правовій природі аліментів, принципам справедливості та інтересам сина. Відповідач по справі не має жодного права на отримання від позивача аліментів на утримання сина, тоді як сам повинен сплачувати аліменти на його утримання.

На підставі викладеного позивач просила суд припинити стягнення з неї аліментів за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 листопада 2013 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та звільнити від сплати заборгованості по аліментам.

Ухвалою Кам`янського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2020 року залучено до участі у справі виконавчий комітет Смілянської міської ради як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області (а.с. 45).

Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 26 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що зазначені позивачем обставини не можуть слугувати правовою підставою для припинення стягнення з неї аліментів, оскільки в такому разі дитина буде позбавлена можливості отримувати допомогу від матері, на які вона має право відповідно до закону. Крім того, сама ж позивачка в своєму позові визнала, що має утримувати дитину, але заперечує проти стягнення аліментів на користь відповідача, який позбавлений батьківських прав, отже суд вбачає, що позивачкою не правильно обрано спосіб захисту своїх прав та прав дитини шляхом припинення стягнення з неї аліментів в цілому, а також звільнення її від сплати аліментів.

Вирішуючи спір по суті, судом також зазначено, що позивачем не доведено того, що дитина проживає разом з нею, перебуває на її утриманні, те що вона добросовісно виконує свої батьківські обов`язки. Також відсутні докази нецільового витрачання аліментів, які стягуються з неї на утримання сина, відсутні докази того, що матеріальний стан позивача погіршився, а також що заборгованість виникла у зв`язку з тяжкою хворобою.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції невірно дав оцінку доказам, на які посилалась позивач як на підставу і предмет звернення до суду. Вказує, що вона знаходиться у вкрай складному матеріальному становищі, при цьому при доступних зустрічах з дитиною надає йому посильну матеріальну допомогу. Зазначає, що враховуючи напружені стосунки між нею та батьками відповідача, у яких проживає її син, висловлювання матері відповідача заперечень проти проживання дитини з позивачем, вона була змушена звернутись до виконавчого комітету Смілянської міської ради як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області з питанням влаштування малолітнього сина до Комунального закладу «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» на повне державне утримання, щоб позбутися перешкод у спілкуванні з сином через родичів відповідача. Натомість, вона отримала негативну реакцію зі сторони служби у справах дітей у вигляді листа до суду, що, на її переконання, стало головним аргументом для відмови у задоволенні позовних вимог. І це не дивлячись на те, що Управлінням соціального захисту населення у зв`язку з позбавленням відповідача ОСОБА_3 батьківських прав припинено виплату саме останньому державної допомоги по інвалідності малолітнього сина ОСОБА_3 так як вона йшла не по цільовому призначенню.

Звертаючись до суду з даним позовом вона просила саме про припинення стягнення аліментів на користь відповідача, як на особу, що позбавлена батьківських прав та такого, що витрачає кошти, що стягуються з позивача, не за цільовим призначенням, при цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2010 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 09 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №190 (а.с.7).

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 6 квітня 2011 року визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 (а.с.8).

Рішенням №10 виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 24 січня 2013 року «Про затвердження висновку щодо визначення порядку зустрічей ОСОБА_1 з сином» затверджено висновок щодо визначення порядку зустрічей гр. ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за яким ОСОБА_1 надано право зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_3 за місцем проживання батька дитини або в присутності родичів. Всі зустрічі проводити з урахуванням стану здоров`я, режиму дня хлопчика та за взаємною домовленістю з батьком дитини (а.с. 9-10).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 листопада 2013 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 вересня 2013 року і до його повноліття (а.с. 11).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 травня 2020 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року, ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухвалено стягувати з нього на користь особи, на утриманні якої буде перебувати дитина аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј всіх його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 13 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відмовлено. (а.с. 13-15).

Наслідки позбавлення особи батьківських прав встановлені частиною 1 статті 166 СК України згідно якої особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

За змістом статті 179 СК України власником одержаних аліментів є дитина, а той із батьків на імя якого виплачуються аліменти має право лише розпоряджатись аліментами і виключно лише в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З системного аналізу статей 166,179, 181 СК України можна зробити висновок, що не можуть виплачуватись аліменти на імя батька позбавленого батьківських прав, оскільки він перестав бути законним представником дитини, а відтак не може розпоряджатись аліментами.

За змістом ч. 1 ст. 10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України , якою визначено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 511/219/18.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Відтак висновок суду щодо неправильного обрання способу захисту своїх прав та прав дитини шляхом припинення стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання дитини є небгрунтованим.

Що стосується вимог позовної заяви щодо звільнення від сплати заборгованості по аліментах суд приходить до наступного.

Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААБ №773330 ОСОБА_1 має ІІ групу інвалідності, загального захворювання, інвалідність встановлена на строк до 1 жовтня 2022 року та надано висновок про умови та характер праці, а саме рекомендовано працепристосування (а.с.6).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, зробленого головним державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Педченко А.С., по виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини щомісячно та до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 23 вересня 2013 року, заборгованість по аліментах станом на 30 вересня 2020 року становить 41937 гривень 60 копійок (а.с.19).

Як вбачається з даної довідки у період 2016 та 2017 років позивач частково сплачувала незначну суму коштів в якості аліментів в розмірі 2535 гривень. З листопада 2017 року по квітень 2020 року жодних коштів на сплату аліментів позивачкою не здійснювалося.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

ОСОБА_1 не заперечує свого обов`язку брати участь у вихованні дитини, проте посилається на тяжке матеріальне становище та на те, що вона є особою з інвалідністю ІІ групи з липня 2019 року.

Однак основна частина заборгованості по аліментам виникла, ще до встановлення позивачу інвалідності, при цьому позивач мала можливість при наявності визначених законом обставин, звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, але цього не зробила, а відтак та обставина, що вона стала особою з інвалідністю не може бути підставою для звільнення її від сплати заборгованості по аліментам.

Разом з тим, із статті 197 СК України вбачається, що перелік обставин для звільнення платника аліментів від заборгованості не є вичерпним.

З вище описаних обставин, суд встановив, що відповідач, в зв`язку з позбавленням батьківських прав, не може бути законним представником дитини, а відтак на його користь не можуть стягуватись аліменти і відповідно не може виникнути заборгованість, тому позивач підлягає звільненню від сплати заборгованості по аліментах, з часу набрання рішенням суду, про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 , законної сили, тобто з 18 серпня 2020 року.

Встановлені судом обставини не перешкоджають особам, які за законом мають право діяти на захист прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних осіб звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів із позивача на утримання сина, оскільки її обов`язок утримувати останнього не припинився.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, а рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 26 січня 2021 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Смілянський міський відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про припинення стягнення аліментів та заборгованості - задовольнити частково.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 листопада 2013 року.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 , що виникла після 18 серпня 2020 року, на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 листопада 2013 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції в сумі 2522 гривни 40 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 25 березня 2021 року.

Судді