Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/12/21

22 березня 2021 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Остапишин І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що 11 січня 2017 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Спільних дітей у них немає. Відносини з чоловіком не склалися. Спільно прожили лише кілька місяців, після чого чоловік поїхав на роботу в м. Київ і з того часу сімейні стосунки припинилися. За таких обставин шлюб існує формально, подальше його збереження буде суперечити її інтересам, а тому просила шлюб розірвати.

Позивачка до початку розгляду справи подала заяву із клопотанням провести розгляд справи у її відсутності. Заявлений позов підтримала та просила шлюб розірвати.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв`язку з неявкою відповідача судом ухвалено провести розгляд справи у порядку заочного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 11 січня 2017 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №35.

У шлюбі дітей немає.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Позивачка є громадянкою України, відповідач є громадянином іншої держави - Республіки Азербайджан, тому суд вирішує позовні вимоги керуючись положеннями Закону України "Про міжнародне приватне право", Сімейного кодексу України, а також застосовує ч.2 ст. 496 ЦПК України, яка визначає, що іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України.

Згідно з ст.2 Закону України "Про міжнародне приватне право", цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, в тому числі питань визначення застосовуваного права.

В силу вимог ст.55 Закону України «Про міжнародне приватне право», право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Відповідно до ст.63 цього Закону, припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, що діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про міжнародне приватне право», вибір права, передбачений частиною другою статті 60 та статтею 61 цього Закону, має бути здійснений у письмовій формі або явно випливати з умов шлюбного договору.

Згідно з вимогами ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», у випадках, передбачених законом, учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Оскільки позивачка є громадянкою України, має зареєстроване постійне місце проживання в Україні, то суд вважає, що до питання припинення шлюбу можуть бути застосовані норми Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.ст.104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Стосунки, які склались та існують між подружжям, виключають можливість збереження шлюбу. Позивачка вважає неможливим поновлення стосунків. За таких обставин шлюб слід розірвати.

На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.206, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 11 січня 2017 року в Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 35.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідачів. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 30 -ти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.М. Битківський