БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1452/2020
Провадження № 2/497/89/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

секретаря судового засідання Ковтун О.І.,

представників позивача Танасогло О.М., ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до суду та просить постановити рішення, яким:

- визнати грошові кошти у розмірі 25 195,48 доларів США, що складає 712 633,58 гривень спільним сумісним майном подружжя;

- виділити у власність ОСОБА_4 1/2 частину грошових коштів, що є спільною сумісною власністю, а саме грошові кошти у сумі 356 316,79 гривень, та стягнути їх з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 );

Свої вимоги мотивує тим, що 29.06.2019 року між ним, позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану складено актовий запис №82. Відповідно до відміток у паспорті громадянина України для виїзду за кордон позивача, останній з 05.11.2019 року по 03.09.2020 року був відсутній на території України у зв`язку з робою моряком на судні.

Працюючи моряком, ним позивачем було перераховано за період шлюбу з 02.12.2019 року по 10.08.2020 року на загальний розрахунковий рахунок ПАТ АБ «Південний» грошові кошти у сумі 25 195,45 доларів США, що складає 712 633,58 тисяч гривень, які є спільним сумісним майном подружжя.

Відповідно до виписки з рахунків від 09.09.2020 року вказані грошові кошти були зняті відповідачем з загального розрахункового рахунку подружжя ПАТ АБ «Південний» в період з 04.12.2019 року по 05.08.2020 року та поміщені у чотири банки у м. Болград Одеської області, а саме:

- АТ «Державний ощадний банк України», відповідно до депозитного договору від 28 серпня 2020 року у сумі 3000 доларів США;

- ПАТ АБ «Укргазбанк», відповідно до заяви-договору від 21 серпня 2020 року у сумі 7000 доларів США;

- ПАТ АБ «Південний», згідно договору банківського вкладу від 21 серпня 2020 року №804636/2005 на суму 8000 доларів США;

- АТ КБ «Приватбанк» суму 7000 доларів США.

Оскільки, грошові кошти, які були внесені за час зареєстрованого шлюбу та обліковувались на розрахунковому рахунку на ім`я позивача, а в подальшому кошти були зараховані на рахунок відповідача, вказані кошти є спільним сумісним майном подружжя, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 29.10.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 25.11.2020 року о 09:30 годині (а.с.36-37).

13.11.2020 року ухвалою суду заяву позивача ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на грошові кошти, що містяться на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.63-64).

Ухвалою суду від 25.11.2020 року відкладено підготовчий розгляд по справі та повторно призначено на 24.12.2020 року об 11:00 годині (а.с.76).

14.12.2012 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про проведення підготовчого розгляду, призначеного об 11:00 годині 24.12.2020 року, в режимі відеоконференції по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя - відмовлено (а.с.92).

22.12.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач частково визнає позовні вимоги та просить виділити позивачу у власність 1/2 частину коштів, які знаходяться на депозитному рахунку Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відкритому на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у розмірі 3000 доларів США (а.с.95-96).

Представником позивача подано клопотання про залишення відзиву відповідача без розгляду в зв`язку з порушенням строків на його подачу (а.с.115)

В підготовчому засіданні 24.12.2020 року за участю представника позивача та відповідача було вирішено питання про прийняття відзиву відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву позивача ОСОБА_4 ..

Представником позивача ОСОБА_5 відразу ж було подано суду та вручено відповідачу ОСОБА_2 відповідь позивача на відзив відповідача (а.с.116-117, 118-119).

За клопотанням відповідача з метою надання заперечень на відповідь позивача на відзив, судом було оголошено перерву в підготовчому засіданні та відповідачу надано строк п`ять днів, тобто до 29.12.2020 року для надання письмових заперечень. Роз`яснено наслідки не дотримання визначеного судом строку.

11.01.2021 року через канцелярію суду представником відповідача подано письмові заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив відповідача (а.с.125-126).

Ухвалою суду від 12.01.2021 року підготовчий розгляд справи закрито та призначено справу до судового розгляду на 09.02.2012 року о 10:00 годині. (а.с.134-135).

09.02.2021 року судовий розгляд по справі відкладено та повторно призначено на 19.03.2021 року о 10:00 годині (а.с.144).

В судове засідання 19.03.2021 року, що проводилося в режимі відеоконференції з Господарським судом Одеської області:

-позивач не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства.

-представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Надав пояснення з підстав зазначених в позові. Стверджував, що оскільки позивачем в зареєстрованому шлюбі за період з 02.12.2019 року по 10.08.2020 року було отримано заробітну плату в розмірі 25 195.48 доларів США, та перераховано на загальний розрахунковий рахунок ПАТ АБ «Південний», то саме зазначена суму коштів є спільною сумісною власністю подружжя.

Однак, вся сума коштів була знята з рахунку відповідачкою, та покладена різними сумами в різні банки, а саме 18 тисяч доларів США, а інша частина була витрачена, проте відповідачкою не доведено на що саме. Тому представник наполягав на виділенні позивачу саме Ѕ частину зароблених ним коштів в розмірі 356 316.79 гривень.

-відповідачка позовні вимоги визнала частково, лише щодо поділу в рівних частках 3000.00 доларів США, що перебувають на депозитному рахунку в АТ «Державний ощадний банк України». При цьому підтвердила, що дійсно за період з 02.12.2019 року по 10.08.2020 року позивачем було зароблено коштів в розмірі 25 195.48 доларів США, та перераховано на загальний розрахунковий рахунок ПАТ АБ «Південний». При цьому у них з позивачем була домовленість, що вона, відповідач буде знімати кошти з рахунку та витрачати на потреби сім`ї. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_6 , тому за цей період вона витратила на дитину значну суму коштів, купувала усе необхідне: на дитяче харчування 50 000.00 гривень, інші витрати пов`язані зі здоров`ям та розвитком дитини 200 000 гривень. На організацію хрестин дитини 45 000.00 гривень. Також купила доньці золотий хрестик та сережки. Крім того дитина хворіла, та необхідно було забезпечити належне лікування. Витрати, які вона відповідач понесла на себе особисто: на одяг, харчування, сплата комунальних послуг, витрати на лікування і навчання, підвищення кваліфікації, складають 250 000.00 гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, та саме на його прохання вона зняла 60 000.00 гривень з рахунку, які передала свекрусі.

У відзиві, вона відповідач навела перелік витрат, проте квитанцій про витрати вона не збирала, так як не могла передбачити, що позивач звернеться до суду з питання розподілу коштів. Тому із перерахованих коштів нею було витрачено 22 000.00 доларів США.

Кошти, які нею були покладені на депозитні рахунки в ПАТ АБ «Укргазбанк» 7000.00 доларів США, та АБ «Південний» 8000.00 доларів США, це її особисті кошти, які їй надав рідний дядько, який проживає в Німеччині, та мав будинок в м.Кагул Республіки Молдова, який був проданий. Письмових доказів на підтвердження не має, так як кошти дядько передав через сторонніх осіб їй готівкою, навіть імен яких вона не знає.

Наразі позивач їй не допомагає, лише сплачує за рішенням суду аліменти на дитину в мінімальному розмірі. Практично відносити з позивачем не підтримує, раз на два тижні переписуються смс повідомленнями.

-представник відповідача підтримала доводи своєї довірительниці, та вважала, що розподілу підлягають лише 3 000.00 доларів США, що перебувають на депозитному рахунку в АТ «Ощадбанк».

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 81 цього Кодексу визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі 29 червня 2019 року в Болградському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №82, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.10) який рішенням Болградського районного суду Одеської області від 24.12.2020 року № 497/1450/2020 розірвано (а.с.161-162).

Виходячи із приписів ст.60 СК України, факт реєстрації шлюбу в державних органах РАЦС тягне за собою встановлення презумпції виникнення спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час дії зареєстрованого шлюбу. Дана презумпція може бути спростована законом або договором.

Беззаперечним та неоспорюваним фактом є те, що за період з 03.01.2019 року по 09.09.2020 року на рахунок НОМЕР_4 позивачем ОСОБА_4 було перераховано грошові кошти у сумі 25 195,48 доларів США, що підтверджується випискою з рахунку приватного клієнта № НОМЕР_5 Акціонерного банку «Південний» від 09.09.2020 року (а.с.11-12,14).

Таким чином вказані грошові кошти у сумі 25198,48 доларів США є спільною сумісною власності подружжя.

Відповідно до цієї ж виписки вбачається, що ОСОБА_2 у період з 04.12.2019 року по 06.08.2020 року зняла з цього рахунку 25 195.48 доларів США, з яких 18000.00 доларів США розмістила на депозитних рахунках трьох різних банків.

Так, на виконання ухвали суду від 29.10.2020 року в частині вжиття заходів забезпечення доказів (а.с.36-37) на адресу суду:

- 03.11.2020 року з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» надійшла відповідь з зазначенням депозитного рахунку № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповідно до якого залишок по рахунку складає 7000 (сім тисяч) доларів США. Депозитний рахунок було відкрито 21.08.2020 року (а.с.42-44).

- 06.11.2020 року з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» надійшла відповідь з зазначенням депозитного рахунку № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповідно до якого залишок по рахунку станом на 02.11.2020 року складає 8000 (вісім тисяч) доларів США. Заява договір банківського вкладу №804636/2005 на ім`я ОСОБА_2 був укладений 21.08.2020 року (а.с.48-53).

- 11.11.2020 року з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшла відповідь з зазначенням відкритого депозитного рахунку на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповідно до якого залишок по рахунку № НОМЕР_8 станом 05.11.2020 року складає 3000 (три тисячі) доларів США. Договір на вклад «Мій депозит» на ім`я ОСОБА_2 був укладений 28.08.2020 року (а.с.58-59).

- 12.11.2020 року з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надійшла відповідь з зазначенням відкритих номерів рахунків на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 в грошовій одиниці України гривні: 619.41 гривень, 200.00 гривень, та -5753.31 гривень (а.с.61).

Таким чином, з огляду на встановлене, в наявності на рахунках банків, відкритих на ім`я відповідачки є сума коштів 18000.00 доларів США, різниця становить 7000.00 доларів США.

Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Частина 2 ст. 61 СК України наголошує, що об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно з вимогами ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 Сімейного Кодексу України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки.

За змістом наведених норм, факт використання спільних коштів не в інтересах сім`ї повинен бути доведеними відповідними доказами.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 761/32404/14-ц.

Представники позивача не заперечували, що їх довіритель перед від`їздом в рейс оформив дублюючу карту в ПАТ АБ «Південний» до його основної банківської картки в листопаді 2019 року, саме з тією метою, щоб відповідач могла вільно користуватися його заробленими коштами (заробітною платою). При цьому ніякого письмового договору між ними укладено не було, так як вони перебували у шлюбі, і були повноцінною сім`єю, і повністю довіряли один одному.

З огляду на такі домовленості між подружжям, у відповідачки не було потреби збирати квитанції, чеки на підтвердження витрачання нею коштів.

Поряд з цим, суд оцінює критично доводи відповідачки, що з 25000.00 доларів США саме 22 000.00 доларів за цей період нею було витрачено на її потреби і потреби дитини, оскільки така сума є не співмірною з рівнем життя в сільській місцевості.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сума коштів в розмірі 7000.00 доларів США (різниця між сумою коштів перерахованих позивачем на рахунок та сумою коштів наявною наразі на рахунках відповідачки), яка є більш раціональною і розумною, була все ж таки витрачена відповідачкою на потреби сім`ї: на себе особисто та на витрати пов`язані з народженням дитини, що є розумним і справедливим, оскільки відповідачка народивши дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 не працювала, та мала необхідність і потребу в цих коштах.

Разом з цим, позивачем не спростовано вказаних обставин, і що ці кошти відповідачем були витрачені не на потреби сім`ї, доказів не надано.

Адже, відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А в силу вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст.65 СК України) .

Таким чином судом встановлено, щодо майна, яке є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, відносяться грошові кошти, які перебувають на депозитних рахунках банків: ПАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 7000.00 доларів США (а.с.42-44), АБ «Південний» в сумі 8000.00 доларів США (а.с.48-52), АТ «Державний ощадний банк України» в сумі 3000.00 доларів США (а.с.58-60), тобто загальна сума коштів становить 18 000.00 доларів США.

Змістом ч. 1 ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено: вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Абзацом 2 п. 30 вказаної постанови визначено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Законом України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Пунктом 6.3., 7.1.4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків визначаються нормативно-правовими актами НБУ та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками.

Відповідно до пункту 10.20. Постанови НБУ від 12 листопада 2003 року №492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» з вкладного (депозитного) рахунку фізичної особи-резидента в іноземній валюті за розпорядженням вкладника або за його дорученням кошти повертаються шляхом виплати готівкою; перерахування на власний поточний або власний вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті.

Такої правової позиції дотримався Верховний Суд у постанові від 20 червня 2018 року у справі №756/14404/15-ц.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 04.07.2018 р. у справі №761/12665/14-ц, стягнення за судовим рішенням по зобов`язанню, що виражено в іноземній валюті, повинно бути визначено в іноземній валюті.

З огляду на те, що спільне майно подружжя становлять грошові кошти в іноземній валюті (заробітна плата відповідача), що були розміщені відповідачем на рахунках за депозитними договорами з ПАТ УБ «Укргазбанк», ПАТ АБ «Південний», АТ «Державний ощадний банк», стягненню з відповідача підлягає саме грошова сума в іноземній валюті.

Відтак, суд доходить висновку, що саме грошові кошти в сумі 18 000.00 доларів США, отримані позивачем в якості заробітної плати на власний рахунок в ПАТ АБ "Південний" в період офіційно зареєстрованого шлюбу сторін, є спільною сумісною власністю сторін та підлягає поділу між ними в рівних частках.

Зазначене повністю співвідноситься з висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 лютого 2021 року у справі № 264/2232/19, провадження № 61-10958св20.

При цьому, суд розцінює критично заперечення відповідача, що кошти 15000 доларів США, що були розміщені нею на депозитних рахунках банків: ПАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 7000.00 доларів США (а.с.42-44), АБ «Південний» в сумі 8000.00 доларів США (а.с.48-52) є її особистими коштами, наданими їй рідним дядьком, оскільки відповідачем не надано жодного належного, допустимого і достатнього доказу на підтвердження цього.

Договір купівлі-продажу на який посилається відповідач, свідчить виключно про угоду купівлі продажу квартири від 06.02.2013 року (а.с.100-103) між якимись громадянами Республіки Молдова, і не зрозумілим є, ким ці громадяни приходяться відповідачу.

Зі слів відповідачки (документально не підтверджено), її дядьком (рідним братом матері) є ОСОБА_7 , та в дослідженому договорі він є покупцем, який придбав квартиру в м.Кахул Республіки Молдова за 97 899.00 леєв, що приблизно складало 5000 доларів США.

В судовому засіданні у якості свідка була допитана ОСОБА_8 , мати відповідачки, яка повідомила, що ОСОБА_9 є її братом, який проживає в Німеччині зі своєю сім`єю: дружиною та двома дітьми: 10 і 11 років. В серпні 2020 року він продав одну з належних йому квартир в м.Кахул Республіки Молдова, та кошти від реалізації цієї квартири, через своїх друзів передав її доньці, відповідачці ОСОБА_10 , яка і поклала їх на депозитні рахунки в банки. Тому ці кошти є виключно її власністю. Тоді, як усі кошти, що пересилав позивач, її донька витратила на себе, своє навчання, та на їх дитину.

Суд розцінює критично покази свідка ОСОБА_8 , яка є зацікавленою особою у вирішенні спору на користь відповідачки, яка є її донькою. Крім того, покази свідка жодним чином не були підтверджені, суду не надано належних і необхідних доказів на підтвердження того, що:

- ОСОБА_9 є дядьком відповідачки, що йому належали об`єкти нерухомості в Республіці Молдова;

- договори про відчуження нерухомого майна, коли і за яку суму коштів;

- коли і яким чином саме сума коштів 15 000 доларів США були передані відповідачці.

При цьому, а ні відповідачка, а ні свідок ОСОБА_8 не змогли назвати навіть імен тих громадян, які нібито привезли кошти, і яким чином вони перетнули кордон республіки Молдова з Україною, чи були задекларовані дані кошти, тощо.

В зв`язку з чим, суд був позбавлений можливості пересвідчитися в правдивості показів свідка.

Відповідачем навіть не надано доказів на підтвердження того, що вона навчалася на контрактній формі навчання, в зв`язку з чим несла витрати, що було організовано і проведено обряд «Хрещення» їх доньки (свідоцтво про Хрещення не надано), що купувалися дитині золоті прикраси: хрестик, сережки), хоча такі докази мали б бути у відповідачки.

Підсумовуючи викладене, суд переконаний, що в дійсності 7000.00 доларів США (25000 18 000) відповідачем були витрачені на її утримання і утримання доньки, проте ніяким чином не 22000 доларів США (оскільки щодо 3000 доларів США відповідачка не заперечує, що це залишок від суми, яку заробив позивач), а тому поділу між колишнім подружжям підлягає сума коштів 18000 доларів США, які є спільним сумісним майном подружжя.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем при зверненні до суду сплачено: 3563.18 гривень за подачу позовної заяви (а.с.5), 420.40 гривень за подачу заяви про забезпечення доказів (а.с.21а), 420.40 гривень за подачу заяви про забезпечення позову (а.с.26а).

Загальна сума заявлених вимог складала 356 316.79 гривень, судовий збір сплачений в сумі 3563.18 гривень (а.с.5). Згідно з цим рішенням суду задоволено вимоги на загальну суму 9000.00 доларів США, що за курсом НБУ на день постановлення судового рішення становить 250 835.40 гривень.

Здійснюючи розрахунок судового збору суд приймає до уваги постанову ВС від 27.08.2020 року справа №188/1815/17, та оскільки позовні вимоги позивача ОСОБА_4 підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 2508.36 гривень (3563.18 гривень х 250835.40 : 356 316.79 = 2507.36 гривень), де:

-розмір заявлених вимог 356 316.79 гривень (100 %),

-розмір вимог, що підлягають задоволенню 9000.00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.03.2021 року становить 250 835.40 гривень (70%),

-розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом 3563.18 гривень.

Таким чином, в силу названих процесуальних вимог закону, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати: 3349.16 гривень судового збору, які були сплачені позивачем при зверненні до суду (2508.36 гривень + 420.40 гривень + 420.40 гривень).

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95,133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати грошові кошти в розмірі 18 000.00 доларів США, що розміщені на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , а саме: ПАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 7000.00 доларів США, ПАТ АБ «Південний» в сумі 8000.00 доларів США, АТ «Державний ощадний банк України» в сумі 3000.00 доларів США - спільним сумісним майном подружжя.

Виділити у власність ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 1/2 частину грошових коштів, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме грошові кошти у сумі 9 000.00 доларів США, та стягнути їх з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 3349.16 гривень (три тисячі триста сорок дев`ять гривень шістнадцять копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Болградський районний суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення виготовлено 29.03.2021 року

Суддя С.В.Кодінцева