Дата документу 15.03.2021
ЄУ № 942/1603/20
Провадження №2/942/140/21
15 березня 2021 року Новопсковський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Чалого А.В.,
за участі секретаря Войтенко О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку спрощеного судового провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит,
В грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому посилаючись на те, що 20.10.2011 що між АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит №63 від 20.10.2011, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 90 000,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 19,5% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 239 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01.10.2031 на придбання трикімнатної квартири. За умовами договору позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, проводити погашення кредиту в сумі 376,57 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за договором про іпотечний кредит, між банком, позичальником та ОСОБА_2 20.10.2011 був укладений договір поруки №63/1. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором про іпотечний кредит, утворилась заборгованість в розмірі 95 124,47 грн., яку стягнуто з відповідачів рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 18.01.2018 у справі №420/1807/17, яке набрало законної сили 20.02.2018.
Оскільки заборгованість за кредитом відповідачами не погашена, а відносини між банком та позичальником не припинялися, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість, яка утворилась станом на 10.12.2020 за договором про іпотечний кредит №63 від 20.10.2011, у розмірі 24 657,27 грн. у тому числі: 3 827,61 грн. проценти за користування кредитом з 04.10.2017 по 01.03.2018; 6 814,00 грн. інфляційні втрати банку з серпня 2018 року по жовтень 2020 року за прострочення сплати кредиту; 7 052,78 грн. інфляційні втрати банку з жовтня 2017 року по жовтень 2020 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом; 3 753,47 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 09.07.2018 по 10.12.2020; 3 209,41 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 04.10.2017 по 10.12.2020; а також стягнути в рівних частках з відповідачів судові витрати у сумі 2102,00 грн.
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 14.01.2021 відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ст. 281 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит №63 від 20.10.2011.
Відповідно п. п. 1.1.-1.2. договору про іпотечний кредит Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах цього договору кредит у сумі 90 000,00 грн., а Позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати і повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 19,5% річних. Кредит надається строком на 239 місяців до 01.10.2031 на придбання трикімнатної квартири.
Пунктами 1.6.1., 1.6.2 договору про іпотечний кредит передбачено, що проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який було надано кредит. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. При нарахуванні процентів за платіжний місяць останній день місяця має включатися в розрахунок, крім випадків, коли звітна дата є датою закінчення операції.
Згідно п.п. 4.7.2., 4.7.3. договору про іпотечний кредит позичальник зобов`язується повернути кредит в сумі 90 000,00 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. У разі порушення умов цього договору та/або іпотечного договору достроково повернути кредит, з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафів та інших належних до сплати платежів відповідно до чинного законодавства України. Сторони домовилися, що розмір збитків визначатиметься банком самостійно, на що позичальник цим надає згоду.
Відповідно п. 3.4. договору про іпотечний кредит банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або майновим поручителем будь-яких зобов`язань за іпотечним договором.
Відповідно до пункту 4.6.2. цього договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більш ніж на 2 місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором.
В якості забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором про іпотечний кредит між ПАТ Державний ощадний банк України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договори поруки №63/1 від 20.10.2011.
Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області у справі ЄУ № 420/1807/17 від 18.01.2018, яке набрало законної сили 20.02.2018, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 63 від 20.10.2011 станом на 04.10.2017 у сумі 95124,47 грн ( дев`яносто п`ять тисяч сто двадцять чотири грн. 47 коп.), у тому числі: борг за кредитом - 51543,09 грн., відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 03.10.2017 - 32766,21 грн.; інфляційні втрати банку за період з серпня 2014 року по серпень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом - 9255,42 грн., три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 03.10.2017 - 1559,75 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факти, встановлені вищевказаним судовим рішенням, зокрема, щодо видачі кредиту та тривалого невиконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язань за договором про іпотечний кредит мають вже доведений характер і не підлягають доказуванню позивачем у справі.

Відповідно до ст. 599 та ст. 629 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З аналізу ст. ст. 598 - 609 ЦК України слід дійти висновку, що рішення суду про стягнення грошової суми не є підставою для припинення зобов`язання.

Отже наявність судового рішення про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов`язання, відкриття виконавчих проваджень за цим рішенням, вчиненням інших процесуальних дій по виконанню рішення суду, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін та/або припинення зобов`язань.

Заборгованість за кредитом не погашена, вказане вище рішення суду відповідачами не виконано, що підтверджується виписками по рахункам позичальника ОСОБА_1 .

В зв`язку з тим, що відносини між банком та позичальником не припинялися, відповідно до умов договору про іпотечний кредит, позичальнику щомісячно нараховувались проценти за користування кредитом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, проведеного станом на 10.12.2020 з урахуванням рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 18.01.2018 у справі № 420/1807/17 заборгованість за договором про іпотечний кредит № 63 від 20.10.2011 складає 24 657,27 грн, в тому числі: 3 827,61 грн. проценти за користування кредитом з 04.10.2017 по 01.03.2018; 6 814,00 грн. інфляційні втрати банку з серпня 2018 року по жовтень 2020 року за прострочення сплати кредиту; 7 052,78 грн. інфляційні втрати банку з жовтня 2017 року по жовтень 2020 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом; 3 753,47 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 09.07.2018 по 10.12.2020; 3 209,41 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 04.10.2017 по 10.12.2020.

Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов`язково повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд встановив, що позичальник порушив умови кредитного договору, а саме: не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування Кредитом.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за договором про іпотечний кредит банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відтак, враховуючи, що відповідач не сплатив у строки, визначені законом, заборгованість за договором, він вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 5.1. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14 передбачено, що кредитор вправі вимагати, у тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, до повного виконання грошового зобов`язання.

Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно п.п. 1.1., 2.1. договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за договором про іпотечний кредит №63 від 20.10.2011, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. У разі порушення боржником виконання зобов`язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами договору про іпотечний кредит, в порядку, передбаченому цим договором.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору, ОСОБА_2 як фінансовий поручитель відповідно до умов договору поруки, має відповідати за зобов`язаннями боржника за договором про іпотечний кредит №63 від 20.10.2011, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладених сторонами кредитного договору, договору поруки, згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частках по 1051,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №63 від 20.10.2011 у розмірі 24 657 (двадцять чотири тисячі шістсот п`ятдесят сім) гривень 27 коп., у тому числі: 3 827,61 грн. проценти за користування кредитом з 04.10.2017 по 01.03.2018; 6 814,00 грн. інфляційні втрати банку з серпня 2018 року по жовтень 2020 року за прострочення сплати кредиту; 7 052,78 грн. інфляційні втрати банку з жовтня 2017 року по жовтень 2020 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом; 3 753,47 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 09.07.2018 по 10.12.2020; 3 209,41 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 04.10.2017 по 10.12.2020.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня 00 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня 00 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

Позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», , знаходиться за адресою: вул. Енергетиків, буд. 36, м. Сєвєродонецьк, Луганська область.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 23.04.1999 Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, адреса: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 03.04.2002 Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, адреса: АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий А.В. Чалий