Справа № 214/8900/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 лютого 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Шевченко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію, суд -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» 29 листопада 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суму боргу за теплову енергію в сумі 53 613 грн. 27 коп., пеню 3 968 грн. 59 коп., суму збитків від інфляції 3 099 грн. 04 коп., 3% річних- 1 755 грн. 11 коп., та судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп.

30 квітня 2020 року позивач подав до суду змінену позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просить: стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за теплову енергію у сумі 53 613 грн. 27 коп., суму збитків від інфляції у розмірі 3 710 грн. 28 коп., 3 % річних у розмірі 1998 грн. 92 коп., та судовий збір в сумі 1 921 грн. 00 коп.

В обґрунтування заяви зазначив наступне. Враховуючи обставини щодо зміни власника нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 17.07.2017р. КПТМ «Криворіжтепломережа» змушено змінити предмет позову (матеріально-правову вимогу позивача до відповідача), а саме надати розрахунок заборгованості на належного відповідача ОСОБА_1 та інші документи, а також інформацію для ухвалення судом законного і обґрунтованого рішення. КПТМ «Криворіжтепломережа» (надалі - позивач) здійснюється постачання теплової енергії до нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 , власником якого з 17.07.2017р. відповідно до договору купівлі-продажу є ОСОБА_1 (надалі - відповідач). На виконання ч. 1 статті 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» - надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, п.1 ч.2 статті 8, виконавець комунальної послуги, окрім іншого зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством, а також на виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_3 . Постачання теплоносія проводилось не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області «Про початок та закінчення опалювального періоду». Будинок за вказаною адресою є багатоквартирним, подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача (у відповідності до п 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури № 80 від 18.05.2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05) які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку. Отже, відповідач отримував теплову енергію, так як приміщення відповідача не відокремлено від внутрішньобудинкового комплексу трубопроводів та обладнане для забезпечення опалення житлового будинку АДРЕСА_3 . За умов постачання однією стороною теплоносія та отримання теплової енергії іншою стороною, у сторін фактично склалися договірні відносини. Відсутність письмового договору щодо теплопостачання сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів". Облік споживання теплової енергії здійснювався відповідно до теплового навантаження приміщення та приладу обліку відповідно до тарифів на послуги теплопостачання передбачені: Тариф за період з 24.02.2017р. по 04.01.2018р. тариф за 1 Гкал 1 917,64 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 151 від 01.02.17 р. для потреб інших споживачів); за період з 05.01.2018р. по 27.10.2018р. тариф за 1 Гкал 2 018,00 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 1529 від 28.12.17 р. для потреб інших споживачів); за період з 28.10.2018р. по 31.12.2018р. тариф за 1 Гкал 2040,05 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКРЕКП № 239 від 27.02.18 р. для потреб інших споживачів); за період з 01.01.2019р. по теперішній час тариф за 1 Гкал 1715,15 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКРЕКП № 1715 від 10.12.18 р. для потреб інших споживачів). Отже, за період з 01.01.2018 по 06.04.2020 р. (відповідно до розрахунку) заборгованість відповідача складає: 53 613, 27 грн. За приписами ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідач не виконує в добровільній формі обов`язок, покладений на нього законодавством щодо сплати за фактично отриману теплову енергію. В розумінні ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і закону, а за відсутності таких вимог і угод - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одночасно з цим, як вбачається зі статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 ч. 7 ст. 7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок укладання договору покладено на споживача, також вказаний обов`язок покладено ст. 24 ЗУ "Про теплопостачання". Також відповідно до ч. 4 рішення виконавчого комітету КМР № 114 від 13.03.2002р. про переведення житлових приміщень у нежитлові. Проте, відповідач, в порушення покладених на нього зобов`язань та норм законодавства не уклав договір про надання послуг з теплопостачання із позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги надаються споживачу безперервно, за винятком часу перерв. Ч.2 статті 21 зазначеного закону передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно. ч. 29 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 3 жовтня 2007 р. № 1198 передбачено, що теплова енергія постачається безперервно, якщо договором не передбачено інше. Отже, в силу законодавства, позивач не може відмовитися від надання послуг з теплопостачання споживачам. П.5 ч.2 ст. 7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. (ч.1 ст.9 вказаного Закону) та відповідно ст.18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим…». Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума збитків від інфляції складає - 3 710, 28 грн. (з березня 2018 р. по жовтень 2019 р.), 3 % річних - 1998, 92 грн. (з 21.02.2018 р. по 15.11.2019 р.). Нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних виникають на підставі закону (ст. 625 ЦК України), та вони входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Відповідно до ч.3 ст. 11 ЦК України - цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. За змістом статті ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦК України - цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За ч.2 ст. 509 ЦК України - зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Обов`язок відповідача утримувати приміщення передбачено ч.4 ст. 319 і ст. 322 ЦК України, в яких зазначено, що власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вважає, що у відповідача виникло зобов`язання перед КПТМ «Криворіжтепломережа» на підставі застосування ч. 1 ст. 11 ЦК України, де вказано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Законодавством з надання послуг теплопостачання не передбачено право теплопостачальної організації відключити споживача від мережі теплопостачання за не укладання договору. Таким чином, зобов`язання відповідача в умовах неукладеного договору на теплопостачання виникає на підставі дії законів, що перелічені вище. А не укладення договору не звільняє відповідача від сплати заборгованості за спожиту теплову енергію. Окрему позицію з цього приводу було висловлено у Постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц (провадження № 61-30699 св 18) - «Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Окремо повідомляє суду той факт, що у Криворізькій міській комунальній газеті «Червоний гірник» № 45 (21760) від 04 липня 2017р. було опубліковано (тобто оприлюднено) текст типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води із зазначенням предмету договору, правами та обов`язками сторін тощо. Свої зобов`язання КПТМ «Криворіжтепломережа» виконало, а саме: постачання теплоносія на протязі всього періоду, проводилось не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області «Про початок та закінчення опалювального періоду», але відповідач у порушення ст. 67,68,162 Житлового Кодексу України, ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги " оплату за отриману теплову енергію не робив.

Від відповідачки 14 вересня 2020 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Позивач ставить вимоги про стягнення з неї, ОСОБА_1 , заборгованості за постачання теплової енергії до нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна сума вимог позивача складає 62 436,01 грн., з яких сума основного боргу становить 53 613,27 грн., пеня - 3 968,59 грн., інфляційні втрати - З 099,04 грн., три проценти річних - 1 755,11 грн. Позивач зазначає, що сума основного боргу розрахована за період з 01 січня 2018 року по 06 квітня 2019 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона, ОСОБА_1 , є споживачем житлово-комунальної послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 (нежитлове приміщення магазину). Відповідно до ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Проти позову заперечує, у зв`язку з чим вважає за необхідне вказати наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Позивачем не подано до суду договір про надання їй послуг з теплопостачання за обумовлений ним в позові період. При цьому нею все ж частково були оплачені послуги з теплопостачання, а саме: 11 серпня 2020 року - 6340, 30грн.; 23 квітня 2020 року - 2733,00 грн.; 24 чернвя 2020 року - 2584,20 грн.; 17 червня 2020 року - 3001,50 грн.; 21 липня 2020 року - 3230,20 грн.; 24 липня 2020 року - 3573,20 грн. Всього з моменту пред`явлення позивачем позову, нею було сплачено 21426,40 грн. Вважає, що дану суму слід вирахувати із заявленої позивачем суми основного боргу, так як всі її оплати у 2020 році мали б зараховуватись у ті нараховані позивачем суми боргу, що виникали найпершими із заявлених. Щодо вимог про стягнення пені окремо слід зауважити, що ст. 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Законом розмір пені для даних правовідносин не визначено, а значить він мав би визначатись договором. Між позивачем та відповідачем в спірний період укладеного договору не було, а відтак і стягненні пені є безпідставним. Отже, вимоги позивача є необґрунтованими. Ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Керуючись викладеним, просить відмовити КПТМ «Криворіжтепломережа» у задоволенні позовних вимог.

21.10.2020 року позивач до суду подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить: стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за теплову енергію у сумі 46974 грн. 91 коп., суму збитків від інфляції у розмірі 3 710 грн. 28 коп., 3 % річних у розмірі 1998 грн. 92 коп., та судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп. В обґрунтування уточненого позову зазначив наступне. З урахуванням оплат, які відповідач провела за період з 01.05.2020 по 18.09.2020 року є необхідність в уточненні позовних вимог шляхом їх зменшення. Позивачем здійснюється постачання теплової енергії до нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , власником якого з 17.07.2017р. відповідно до договору купівлі-продажу є відповідач. На виконання ч. 1 статті 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» - надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, п.1 ч.2 статті 8, виконавець комунальної послуги, окрім іншого зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством, а також на виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_3 . Постачання теплоносія проводилось не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області «Про початок та закінчення опалювального періоду». Будинок по вказаною адресою є багатоквартирним, подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача (у відповідності до п 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури № 80 від 18.05.2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005», де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05) які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку. Отже, відповідач отримував теплову енергію, так як приміщення відповідача не виокремлено від внутрішньобудинкового комплексу трубопроводів та обладнане для забезпечення опалення житлових будинку АДРЕСА_3 . За умов постачання однією стороною теплоносія та отримання теплової енергії іншою стороною, у сторін фактично склалися договірні відносини. Відсутність письмового договору щодо теплопостачання сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів". Облік споживання теплової енергії здійснювався відповідно до теплового навантаження приміщення та приладу обліку відповідно до тарифів на послуги теплопостачання передбачені: Тариф за період з 24.02.2017р. по 04.01.2018р. тариф за 1 Гкал 1 917,64 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 151 від 01.02.17 р. для потреб інших споживачів); за період з 05.01.2018р. по 27.10.2018р. тариф за 1 Гкал 2 018,00 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 1529 від 28.12.17 р. для потреб інших споживачів); за період з 28.10.2018р. по 31.12.2018р. тариф за 1 Гкал 2040,05 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКРЕКП № 239 від 27.02.18 р. для потреб інших споживачів); за період з 01.01.2019р. по теперішній час тариф за 1 Гкал 1715,15 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКРЕКП № 1715 від 10.12.18 р. для потреб інших споживачів). Отже, за період з 01.01.2018 по 06.04.2020 р. (відповідно до розрахунку) заборгованість відповідача складає: 46974 грн. 91 коп. За приписами ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідач не виконує в добровільній формі обов`язок, покладений на нього законодавством щодо сплати за фактично отриману теплову енергію. В розумінні ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і закону, а за відсутності таких вимог і угод - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одночасно з цим, як вбачається зі статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 ч. 7 ст. 7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок укладання договору покладено на споживача, також вказаний обов`язок покладено ст. 24 ЗУ "Про теплопостачання". Також відповідно до ч. 4 рішення виконавчого комітету КМР № 114 від 13.03.2002р. про переведення житлових приміщень у нежитлові. Проте, відповідач, в порушення покладених на нього зобов`язань та норм законодавства не уклав договір про надання послуг з теплопостачання із Позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги надаються споживачу безперервно, за винятком часу перерв. Ч.2 статті 21 зазначеного закону передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно. ч. 29 Правил користування тепловою енергією затверджених Постановою КМУ від 3 жовтня 2007 р. N 1198 передбачено, що теплова енергія постачається безперервно, якщо договором не передбачено інше. Отже, в силу законодавства позивач не може відмовитися від надання послуг з теплопостачання споживачам. П.5 ч.2 ст. 7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. (ч.1 ст.9 вказаного Закону) та відповідно ст.18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим…». Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума збитків від інфляції складає - 3 710, 28 грн. (з березня 2018 р. по жовтень 2019 р.), 3 % річних - 1998, 92 грн. (з 21.02.2018 р. по 15.11.2019 р.). Нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних виникають на підставі закону (ст. 625 ЦК України), та вони входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Відповідно до ч.3 ст. 11 ЦК України - цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. За змістом статті ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦК України - цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За ч.2 ст. 509 ЦК України - зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Обов`язок відповідача утримувати приміщення передбачено ч.4 ст. 319 і ст.322 ЦК України, в яких зазначено, що власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вважає, що у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем на підставі застосування ч. 1 ст. 11 ЦК України, де вказано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Законодавством з надання послуг теплопостачання не передбачено право теплопостачальної організації відключити споживача від мережі теплопостачання за не укладання договору. Таким чином, зобов`язання відповідача в умовах неукладеного договору на теплопостачання виникає на підставі дії законів, що перелічені вище. А не укладення договору не звільняє відповідача від сплати заборгованості за спожиту теплову енергію. Окрему позицію з цього приводу було висловлено у Постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц (провадження № 61-30699 св 18) - «Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Окремо повідомляє суду той факт, що у Криворізькій міській комунальній газеті «Червоний гірник» № 45 (21760) від 04.липня 2017р. було опубліковано (тобто оприлюднено) текст типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води із зазначенням предмету договору, правами та обов`язками сторін тощо. Свої зобов`язання позивач виконав, а саме: постачання теплоносія на протязі всього періоду проводилось не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області «Про початок та закінчення опалювального періоду», але відповідач у порушення ст. 67,68,162 Житлового Кодексу України, ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги " оплату за отриману теплову енергію не робив.

09.02.2021 року позивач до суду надав письмові пояснення, в яких зазначає наступне. Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому вказала оплати які провела за період з 23.04.2020 по 1.08.2020 року, у зв`язку із частковою оплатою заборгованості було подано заяву про зменшення позовних вимог. Тому стосовно вказаних відповідачем оплат є необхідність у дачі пояснень по суті. Платіж в сумі 6340,30 грн. від 11.08.2020 року, відображено в розрахунку заборгованості двома платежами: в сумі 3360,94 грн. від 12.08.2020 року та в сумі 2979,36 грн. від 12.08.2020 року, що сумарно складає 6340,30 грн. Платіж в сумі 2773,00 грн. від 23.04.2020 року, не відображений в розрахунку заборгованості, оскільки згідно призначення платежу платником є ОСОБА_2 , не відповідач по справі та за договором № 4192, який укладений із нею, а також в призначенні платежу вказано - оплата за опалення за 2017 рік. Вказаний період не входить в межі розгляду по даній справі. На підтвердження вказаних обставин надає картку рахунку: 3613, за договором 4192, та копію договору № 4192. Платежі в сумі 2584,20 грн. від 24.06.2020 року та в сумі 3001,50 грн. від 17.06.2020 року відображені в наданому розрахунку заборгованості за теплову енергію по ОСОБА_1 Платіж на суму 3230,20 грн. від 21.07.2020 року, рознесено наступним чином 2641,33 грн. від 22.07.2020року, згідно призначення платежу (рах. фак. № 11841 від 31.03.2020 ОСОБА_1 ) покладений на період березень 2020 року, інша частина в сумі 588,87 грн. від 22.07.2020 року, відображена в розрахунку заборгованості за листопад 2017 року. На підтвердження вказаних обставин надає картку рахунку: 3613, за договором 11841, та копію договору № 11841. Платіж на суму 3573,23 грн. від 24.07.2020 року, відображено в розрахунку заборгованості двома платежами в сумі 203,27 грн. від 24.07.2020 року та в сумі 3369,96 грн. від 24.07.2020 року, що сумарно складає 3573,23 грн. Крім цього, необхідно також зазначити, що в останній заяві про зменшення позовних вимог поданій до суду 21.10.2020 року, було допущено технічну помилку в періоді заборгованості, а саме було помилково зазначено заборгованість з 01.01.2018 року по 06.04.2020 року, однак вірним є період з 01.01.2018 року по 06.04.2019 року, який також вірно відображений в розрахунку заборгованості за теплову енергію по ОСОБА_1 .

У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої позов підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.164), про причини неявки в судове засідання заяв не надавала.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: інформація про фізичну особу (а.с. 7-8), розрахунок заборгованості (а.с. 9), розрахунок сум (а.с. 10-11), рахунок - фактура (а.с. 12-21), список (а.с. 22,23) списки (24,25,26,27), постанови (а.с.28,29,30-31,32-33), акти (а.с. 34-36), звідні відомості (а.с. 36зворот-39), претензія (а.с. 40), рекомендоване повідомлення (а.с. 41), свідоцтво (а.с. 42), статут (а.с. 43), договір купівлі- продажу (а.с. 55-56), витяг (а.с. 79), довідка (а.с. 80), відомість (а.с. 81), розрахунок заборгованості (а.с. 94), розрахунок інфляційних втрат, 3% річних (а.с. 95), квитанції (а.с.126-131), розрахунок заборгованості (а.с. 156), картка рахунку (а.с.157-158, 167), договір №4192 (а.с.168-169), картка рахунку (а.с.170), договір купівлі-продажу теплової енергії № 11841 (а.с.171-172).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: договір купівлі- продажу (а.с. 55-56), витяг (а.с. 79), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування нежитлового приміщення АДРЕСА_4 з 17 липня 2017 року у власності відповідачки ОСОБА_1 .

Суд вважає належними доказами: акти (а.с. 34-36), звідні відомості (а.с. 37-39), довідку (а.с. 80), розрахунок заборгованості (а.с. 94,156), розрахунок інфляційних втрат, 3% річних (а.с. 95), картки рахунку (а.с.157-158, 167, 170), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме: надання позивачем відповідачці послуг, наявність заборгованості за надані послуги та їх розмір.

Суд вважає належними доказами: квитанції (а.с.126-131), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме розмір заборгованості.

Суд вважає належним доказом договір №4192 (а.с.168-169), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують не зарахування позивачем в рахунок заборгованості суми в розмірі 2773 грн. 00 коп., сплаченої відповідачкою 23.04.2020 року.

Суд вважає належним доказом договір купівлі-продажу теплової енергії № 11841 (а.с.171-172), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме підстави надання відповідачці позивачем послуг.

Суд вважає неналежними доказами: інформацію про фізичну особу (а.с. 7-8), розрахунок заборгованості (а.с. 9), розрахунок сум (а.с. 10-11), рахунок - фактуру (а.с. 12-21), списки (а.с. 22,23,24,25,26,27), претензію (а.с. 40), рекомендоване повідомлення (а.с. 41), так як ці докази не стосуються предмету спору.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази, які визнані належними, допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази, які визнані допустимими та належними є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є споживачем послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» як постачальником теплової енергії до нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого з 17 липня 2017 року є відповідачка (а.с.171-174).

21 лютого 2020 року між позивачем - КПТМ «Криворіжтепломережа», як теплопостачальною організацією-продавцем, та відповідачкою - ОСОБА_1 , як споживачем-покупцем, був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії № 11841, термін дії якого з 17 липня 2017 року по 17 липня 2021 року, згідно якого теплопостачальна організація-продавець відпускає споживачу-покупцю теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари на технологічні потреби, а споживач-покупець сплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки, передбачені цим договором. Згідно п.3.2 укладеного договору, оплата за відпущену теплову енергію проводиться споживачем-покупцем щомісяця, самостійно, в грошовій формі, не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим на рахунок теплопостачальної організації-продавця (а.с.171-174).

Облік споживання теплової енергії здійснювався відповідно до теплового навантаження приміщення та приладу обліку відповідно до тарифів на послуги теплопостачання передбачені: Тариф за період з 24.02.2017р. по 04.01.2018р. тариф за 1 Гкал 1 917,64 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 151 від 01.02.17 р. для потреб інших споживачів); за період з 05.01.2018р. по 27.10.2018р. тариф за 1 Гкал 2 018,00 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 1529 від 28.12.17 р. для потреб інших споживачів); за період з 28.10.2018р. по 31.12.2018р. тариф за 1 Гкал 2040,05 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКРЕКП № 239 від 27.02.18 р. для потреб інших споживачів); за період з 01.01.2019р. по теперішній час тариф за 1 Гкал 1715,15 грн. (з ПДВ) ( згідно постанови НКРЕКП № 1715 від 10.12.18 р. для потреб інших споживачів).

Внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідачки перед позивачем за період з 01.01.2018 року по 06.04.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 46974 грн. 91 коп. (а.с.156).

Позивачем, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, нараховано суму збитків від інфляції у розмірі 3 710 грн. 28 коп., 3 % річних у розмірі 1998 грн. 92 коп. (а.с.95).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання».

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до вимогст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ч.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Згідно пункту 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.м. опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством. Нарахування за опалення по житловим квартирам в будинках, в яких не встановлено будинковому засобу обліку теплової енергії, виконується виходячи з вартості опалення в поточному місяці та опалювальної площі квартири.

Виходячи з тарифу за 1Гкал кожного місяця виконується розрахунок фактичних витрат теплової енергії (з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за поточний місяць згідно довідки авіаційної метеорологічної станції м. Кривого Рогу) та вартість опалення 1кв.м. опалювальної площі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності зі ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по постачанню теплової енергії, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ, Законом України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила). Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У судовому засіданні встановлено, що розмір плати за послуги з постачання теплової енергії, визначений в установленому порядку. При цьому, незаконними діями відповідачки, яка оплату послуг з теплопостачання в повному обсязі не робила, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.01.2018 року по 06.04.2019 року в розмірі 46974 грн. 91 коп., заподіюється шкода майновим правам позивача, що у відповідності зі ст.15 ЦК України охороняються законом, а тому позивач обґрунтовано, у відповідності зі ст.16 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх прав.

Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У судовому засіданні встановлено, що розмір плати за послуги з постачання теплової енергії, визначений в установленому порядку. При цьому, незаконними діями відповідачки, яка оплату послуг з теплопостачання в повному обсязі не робила, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.01.2018 року по 06.04.2019 року в розмірі 46974 грн. 91 коп., заподіюється шкода майновим правам позивача, що у відповідності зі ст.15 ЦК України охороняються законом, а тому позивач обґрунтовано, у відповідності зі ст. 16 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх прав, із застосуванням наслідків прострочення виконання зобов`язань, передбачених ст.625 ЦК України у виді нарахування інфляційних втрат у розмірі 3 710 грн. 28 коп. та 3 % річних у розмірі 1998 грн. 92 коп.

Заперечення відповідачки, викладені у відзиві на позов, в частині вирахування із заявленої позивачем суми основного боргу оплачених нею послуг з теплопостачання, а саме: 23 квітня 2020 року - 2733,00 грн.; 21 липня 2020 року - 3230,20 грн.; суд не приймає до уваги, виходячи з наступного. Як вбачається з квитанції (а.с.130), платіж в сумі 2773,00 грн. від 23.04.2020 року здійснено у рахунок заборгованості за 2017 рік, який не входить в межі розгляду по даній справі, та за договором № 4192, який був укладений із попереднім власником квартири ОСОБА_2 . Як вбачається з картки рахунку (а.с.170), платіж на загальну суму 3230,20 грн. від 21.07.2020 року, рознесено наступним чином 2641,33 грн. від 22.07.2020року, згідно призначення платежу (рах. фак. № 11841 від 31.03.2020 ОСОБА_1 ) покладений на період березень 2020 року, який не входить в межі розгляду по даній справі, а інша частина в сумі 588,87 грн. від 22.07.2020 року, відображена в розрахунку заборгованості за листопад 2017 року, який також не входить в межі розгляду по даній справі.

Сплачені відповідачкою наступні суми : 11 серпня 2020 року - 6340, 30грн.; 24 червня 2020 року - 2584,20 грн.; 17 червня 2020 року - 3001,50 грн.; 24 липня 2020 року - 3573,20 грн., враховані позивачем при розрахунку заборгованості, що вбачається з розрахунку (а.с.156).

Таким чином, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.12 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» є обґрунтованими, доведеними та підлягають повному задоволенню.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 9, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ст. ст. 15, 16, 509, 525, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 288 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , на користь комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (, юридична адреса: м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9) суму заборгованості за теплову енергію за період з 01 січня 2018 року по 06 квітня 2019 року в сумі 46 974 грн. 91 коп., суму збитків від інфляції у розмірі 3710 грн. 28 коп., 3% річних у розмірі 1998 грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , на користь комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (, юридична адреса: м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9) витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати підписання шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: В.М.Прасолов