Справа № 204/6889/20
Провадження № 2/204/348/21 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача Федорченка А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даною позовною заявою, яку пізніше було уточнено, в якій просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку станом на 04 грудня 2020 року у розмірі 71105 грн. 61 коп., а також витрати на правничу допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона працювала у Приватному акціонерному товаристві «Дніпропетровський агрегатний завод». Під час знаходження в трудових відносинах з відповідачем, позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 61701 грн. 00 коп., а також компенсація за невикористану відпустку у розмірі 9404 грн. 61 коп. Позивачкою було подано заяву про звільнення. Проте, повного розрахунку з позивачкою проведено не було. Такі дії відповідача є незаконними. Тому вона просила стягнути з відповідача нараховану їй, але не виплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку у судовому порядку, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 визнав позов частково, просив відмовити в частині стягнення коштів на правову допомогу.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. (Офіційне тлумачення положення частини першої статті 233 див. в Рішенні Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22.02.2012).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 працює на Приватному акціонерному товаристві «Дніпропетровський агрегатний завод».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Нормами же ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 115 КЗпП.

Разом з тим, з ОСОБА_2 не було виплачено нараховану заробітну плату, яка за період липня 2019 року по жовтень 2020 року складає 61701 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою відповідача про заборгованість з виплати заробітної плати перед працівником (а.с. 38). Крім цього, відповідачем не було виплачено позивачці компенсацію за невикористану відпустку, яка відповідно до довідки відповідача становить 9404 грн. 61 коп. (а.с. 39).

У пункті 6 (абз.5) постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Вказані вище висновки Верховного Суду України повністю узгоджуються з п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України, згідно якого особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Разом з тим, представник відповідача в судовому засіданні вказав, що сума заборгованості по нарахованій, але невиплаченій позивачу заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 71105 грн. 61 коп. вказана вже після утриманні податків та відрахувань, передбачених законом. З вказаними обставинами позивач погодився.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає необхідним стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь ОСОБА_2 нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 71105 грн. 61 коп. (сума з урахуванням відрахувань і податків).

Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу;

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, апеляційної скарги, надання консультацій тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивачки надано: акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг, наданої правничої допомоги) від 06.11.2020 року; звіт про надані послуги, надану правничу допомогу від 06.11.2020 року; квитанцію про сплату правничої допомоги у розмірі 6000 грн. 00 коп. Крім цього, адвокат Кошовий В.К. неодноразово приймав участь у судовому засіданні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на користь позивачки підлягає стягненню 6000 грн. 00 коп. в якості відшкодування судових витрат.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

За таких обставин, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Крім того, в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 840 грн. 80 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 115, 233 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь ОСОБА_2 нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 71105 грн. 61 коп. (сума з урахуванням відрахувань і податків).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 6000 грн. 00 коп., які складаються з витрат на правову допомогу.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на користь ОСОБА_2 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» в дохід держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання (вказано в позові): АДРЕСА_1 ;

Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський агрегатний завод», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14311614, місцезнаходження: 49052, м. Дніпро, вул. Щепкіна, буд. 53.

Суддя В.В. Самсонова