печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року суддя Печерського районного суд м. Києва Підпалий В.В., при секретарі Луцюк А.В., розглянувши заяву представника позивача - адвоката Німої Юлії Василівни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Краусса» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ТОВ «Будинок Краусса» про стягнення заборгованості.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року позовну заяву залишено без руху на надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2021 року відмовлено з задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2021 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.10.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2021 року про відмову в забезпеченні позову залишено без змін.

01.09.2021 року на адресу Печерського районного суду м Києві від представника позивача - адвоката Німої Ю.В. надійшла заява про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог заяви представник позивача вказує, що невжиття заходів забезпечення позову, виходячи із предмету позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки статутний капітал ТОВ «Будинок Краусса» становить 10 000,00 грн., діяльність ТОВ «Будинок Краусса» намагалися незаконно припинити шляхом ліквідації, та, крім того, в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Будинок Краусса», Національного університету «Львівська Політехніка», ТОВ «Солренерго», ПАТ «Златобанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали заяви, цивільної справи суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі вжиття таких заходів без наміру власника відчужити майно та заборона його відчуження жодним чином не впливає на правовий статус прав і законних інтересів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

У своїй заяві представник позивача просить суд накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Будинок Краусса» () в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 6 030 238, 93 грн., які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках, в тому числі, але не виключно:

- НОМЕР_1 в АТ «Банк Кредит Дніпро», МФО 305749;

- НОМЕР_2 в АТ «Альфа-Банк» у м. Києвi, МФО 300346.

Разом з тим, матеріали заяви та додатки до неї не містять жодних доказів, що підтверджували б походження даних щодо означених рахунків, а також той факт що означені рахунки належать ТОВ «Будинок Краусса» ().

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є стягнення грошових коштів за неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором про відступлення права вимоги (цесії) №4 від 12.022015 року.

Заявлена ціна позову складає 6 030 238,93 грн., разом з тим арешт грошових коштів в межах суми стягнення, яка складає понад 6 000 000,00 грн., тоді як розмір статутного капіталу становить 10 000 грн., фактично заблокує здійснення відповідачем господарської діяльності, що є недопустимим та неспівмірним під час вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, про відмову в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову, оскільки представником позивача не надано жодних доказів на підтвердження обставин, викладених в заяві, а також доказів, що підтверджували б походження рахунків, а також той факт що вказані в прохальній частині рахунки належать саме ТОВ «Будинок Краусса» ().

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача - адвоката Німої Юлії Василівни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Краусса» про стягнення заборгованості, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Підпалий