Справа № 497/1329/2020
Провадження № 2/497/66/2021
23.03.2021 року Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Раца В.А.,
секретаря - Божевої І.Д.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
08.10.2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , укладений 05 квітня 2002 року, зареєстрований Чадир-Лунгським ЗАГС Республіки Молдова, актовий запис № 27, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні відносини, вони не проживають з відповідачем з 01 жовтня 2020 року. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, але відповідач добровільно через органи РАГСу розірвати шлюб не бажає, тому вона звертається до суду. Після розірвання шлюбу просить змінити дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 »
Позивачка ОСОБА_1 до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.24).
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про те, що в суді знаходиться справа про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_1 повідомлявся за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ), та шляхом розміщення на офіційному сайті суду оголошення, але відзив до суду не надав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивачці.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
22.01.1993 року держави - члени СНД (Договірні Сторони) підписали Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (далі - Конвенція). Цей документ спрямований на забезпечення належного захисту прав і законних інтересів осіб, що проживають на територіях країн СНД.
10.11.1994 року Верховною Радою України було ратифіковано цю Конвенцію та 14.04.1995 року вона набула чинності для України.
Зазначену Конвенцію слід застосовувати у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією та Туркменістаном.
Відповідно до статті 1 Конвенції громадяни кожної із її держав- учасниць (далі - Договірні Сторони), а також особи, що проживають на їхніх територіях, користуються на території всіх інших Договірних Сторін по відношенню до своїх особистих і майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни даної Договірної Сторони.
Громадяни кожної Договірної Сторони, а також особи, які проживають на їхніх територіях, мають право вільно та безперешкодно звертатися до суду, прокуратури та інших установ кожної Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні та кримінальні справи, можуть бути їх учасниками, подавати клопотання, подавати позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, що і громадяни кожної Договірної Сторони.
Частиною 2 статті 28 Конвенції встановлено що, якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а інший - другої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.
Згідно із ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.
Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Статтею 16 Закону визначено, що особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05.04.2002 року, який було зареєстровано в Республіці Молдова Чадир-Лунгському відділі РАЦС, актовий запис № 27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.8).
Позивачка є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України( ІD-картка) № НОМЕР_2 , виданого 01.06.2020 року, орган що видав 5129, строк дії якого до 01.06.2030 року (а.с. 4). Відповідач є громадянином Республіки Молдова, однак місце його зареєстрованого місця проживання з 23.12.2015 року до теперішнього часу на території України - АДРЕСА_1 (а.с.17, 19).
Від спільного подружнього життя у сторін дітей у них немає.
Також з пояснень позивачки висловлених в позовній заяві, встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, позивачка миритися не бажає, а збереження шлюбу суперечить її інтересам, а від так суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження та підлягають задоволенню.
Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
На підставі ст.ст.12,13, 81, 258-259, 264, 265, 274, 279, 281-286, 288, 354-355 ЦПК України, керуючись ст.ст.109-112 СК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с.Копчак Чадир-Лунгського району, Республіки Молдова, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою с.Червоноармійське Болградського району Одеської області, зареєстрований 05 квітня 2002 року в Чадир-Лунгському відділі РАЦС Республіки Молдова, актовий запис № 27.
Відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца