Ухвала

23 березня 2021 року

м. Київ

справа № 204/8598/20

провадження № 61-2234св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Дніпропетровський окружний адміністративний суд,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року у складі судді Петешенкової М.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від

21 грудня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у зазначеній справі.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу,

у якій просив звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на скрутний матеріальний стан та пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2021 року відмовлено у звільненні позивача від сплати судового збору, його апеляційну скаргу залишено без руху та надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги в спосіб надання документу про сплату судового збору та копій апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

08 лютого 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій він повторно просив звільнити його від сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року визнано неподаною та повернуто особі, яка подала апеляційну скаргу.

У лютому ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_1 викладено клопотання, у якому позивач просить суд:

надати роз`яснення про порядок відшкодування моральної шкоди цивільними судами, на підставі статті 56 Конституції Україні, статей 1173, 1176 ЦК України, за приховування, зокрема, адміністративними судами першої, другої та третьої інстанції інформації у справі № 160/7227/9 про його звернення до суду на підставі статті 8 Конституції України та таким чином обмеження його прав на доступ до правосуддя за матеріальним станом та з інших причин;

порушити перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції України положень ЦК України та норм КАС України про порядок відшкодування моральної шкоди цивільними та адміністративними судами за приховування суддями інформації про звернення громадянина до суду безпосередньо на підставі статті 8 Конституції України, тобто за вчинення кримінального правопорушення, яке передбачене статтею 364 КК України.

Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано справу із суду першої інстанції.

У цій ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, які необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 204/8598/20 призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Крат