Провадження 2/201/986/2021
УХВАЛА

18 березня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та стягнення грошової компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та стягнення грошової компенсації.

26 лютого 2021 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору. Так, відповідач посилається на те, що у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 201/3330/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, рішенням у якій позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя було задоволено частково. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено в повному обсязі. Указане судове рішення було добровільно виконано сторонами, про складені відповідні заяви, у яких зазначено про відсутність у обох сторін будь-яких претензій майнового характеру з питань поділу спільного сумісного майна подружжя. Таким чином, на думку відповідача, цивільно-правовий спір про поділ майна між ними вже вирішено, а у цивільній справі № 201/11157/20 відсутній спір.

Від позивача 04 березня 2021 року до суду надійшла відповідь на клопотання про закриття провадження по справі, у якій останній просив відмовити у задоволенні зазначеного клопотання, посилаючись на те, що у цивільній справі № 201/3330/19 був інший предмет спору.

У подальшому відповідачем 15 березня 2021 року була надана заява, у якій вона наполягала на задоволенні клопотання про закриття провадження у справі на підставі саме п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ознайомившись із клопотанням відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, за правилами статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Так, у вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, у якому просив визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя грошові кошти в сумі 13 701 доларів США, які були розміщені на доларовому депозитному рахунку № НОМЕР_1 , субрахунок 12к/840-348 в ПАТ «Фортуна-Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_1 на підставі договору № 12к/840-348 від 27.09.2013р.; стягнути з ОСОБА_1 1/2 частини грошових коштів, в загальній сумі 13 701 доларів США, які були розміщені на доларовому депозитному рахунку № НОМЕР_1 , субрахунок 12к/840-348 в ПАТ «Фортуна-Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_1 на підставі договору № 12к/840-348 від 27.09.2013р., що становить 190 032 грн.50коп.; визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя грошові кошти в сумі 673 євро, які були розміщені на евровому депозитному рахунку в ПАТ «Фортуна-Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 1/2 частини грошових коштів, в загальній сумі 673 євро, які були розміщені на депозитному рахунку в ПАТ «Фортуна-Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_1 , що становить 10 646 грн.39коп; визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя майно, набуте під час шлюбу, на загальну суму 10 238 грн.80коп., а саме: смартфон SAMSUNG SM-J320H J3 DS Gold, настінний тепловентилятор «ELEMENT», меблі в кімнату дачного будинку: диван-ліжко двоспальне «Уют», шафа-прихожа «Комфорт»; стягнути з ОСОБА_1 1/2 вартості майна, набутого під час шлюбу, на загальну суму 10 238грн.80коп., а саме смартфона SAMSUNG SM-J320H J3 DS Gold - 3 338 грн.80коп., настінного тепловентилятора «ELEMENT» - 1 400 грн., та меблів в кімнату дачного будинку на загальну суму 5 500 грн., що становить 5 119 грн.40коп.; стягнути з ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частини коштів, що були витрачені на ремонт на другому поверсі садового будинку АДРЕСА_1 - загальна сума 17 782 грн.67коп., що становить 8 891 грн.34коп.; стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4 400 доларів США, які належать позивачеві на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування грошей, укладеного 13.05.2016р., реєстровий № 482, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ковальчук Т.В.

В свою чергу ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, у якій просила поділити спільне майно, а саме: автомобіль марки Mazda 6, білий, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , шляхом стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля в розмірі 166 057 грн. 08коп. та стягнути з ОСОБА_2 1/2 частину коштів від суми 7 900грн., а саме в сумі 3 950 грн., розміщених на підставі договору банківського вкладу № ДА-ІВ-171793:980 від 30.07.2018р., укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ «Кристалбанк».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2020 року у цивільній справі №201/3330/19 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію 1/2 частини коштів, що були витрачені на ремонт на другому поверсі садового будинку АДРЕСА_1 в розмірі 8 891 грн. 34коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено в повному обсязі. Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль марки Mazda 6, білий, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Mazda 6, білий, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 в розмірі 166 057 грн. 08 коп. Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти за договором банківського вкладу № ДА-ІВ-171793:980 від 30 липня 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ «Кристалбанк», в сумі 7 900 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину коштів за договором банківського вкладу № ДА-ІВ-171793:980 від 30 липня 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ «Кристалбанк», в сумі 3 950 грн.

Вищезазначене рішення суду набрало законної сили та було виконано сторонами у добровільному порядку, що підтверджується нотаріально засвідченими заявами, відповідно до яких обидві сторони підтвердили відсутність у них будь-яких претензій один до одного з питань поділу спільного сумісного майна подружжя.

У подальшому у листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить визнати об`єктом спільної

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19).

Аналізуючи вище викладене, суд вважає, що підстав для закриття провадження на підставі за п. 2 ч. 1ст. 255 ЦПК України немає, оскільки позивач має право звернутися до суду, якщо вважає, що його права порушені. Крім того, якщо позивач дійде висновку, що предмет спору відсутній, то має право, передбачене цивільним процесуальним кодексом, подати відповідне клопотання про закриття провадження у справі.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для закриття провадження у справі в порядку п. 2 ч. 1ст. 255 ЦПК України, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 255 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та стягнення грошової компенсації залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Демидова