Дата документу 15.11.2021
Справа № 334/3010/16-ц
Провадження № 6/334/73/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.

при секретарі судових засідань Алєйніковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжя подання Дніпровського відділу виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання головного державного виконавця Дніпровського відділу виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Боржником вказане рішення суду не виконується. ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 1975 р.н. адреса фактичного проживання у ОСОБА_3 залишилася АДРЕСА_1 , яка співпадає з місцем проживання боржника.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, набуте подружжям за нас шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. При цьому, згідно зі статтею 357 Цивільного Кодексу України, 63 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на таке майно.

Відповідно до ст.366 ЦК України , ч.6 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

На даний час для прискорення виконання рішення суду є необхідність визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, а саме, із колишньою дружиною - ОСОБА_3 .

Закон України Про виконавче провадження не передбачає можливості витребування запитами інформації щодо наявності майна та заробітної плати у інших, ніж боржник, осіб. Проте, є всі підстави вважати, що саме у колишньої дружини боржника наявне майно спільно придбане з ним у шлюбі, та вона, працюючи, отримує заробітну плату.

Тому є необхідність виявлення цього майна та заробітної плати за запитом суду, та визначення в ньому частки, що належить саме боржникові, для подальшого звернення стягнення на нього за вищезазначеним виконавчим листом.

Згідно зі ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець просить визначити частку ОСОБА_2 , виявленому у майні та заробітній платі (чи інших видів соціальної допомоги) ОСОБА_3 , яке придбане під час шлюбу та належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя., накласти арешт на частку ОСОБА_2 у виявленому майні ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , яке придбане під час шлюбу та належить йому па праві спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні державний виконавець підтримав подання, навів пояснення аналогічні викладеним у поданні.

Представник стягувача в судовому засіданні підтримав подання. Вказав, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не виплачує борг, приховує наявне майно та джерело доходу.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

На виконанні в Дніпровському відділі ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ знаходиться виконавчий лист №334/3010/16-ц, виданий 15.11.2017 Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 304896,79 грн., судового збору у розмірі 5850 грн.

За даним виконавчим листом відкрито виконавче провадження №55183631.

Під час виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що згідно з інформацією, наданою на запити, майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_4 13 травня 2006 року зареєстрували шлюб у Міському відділі ДРАЦС реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №343.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 6.12.2011 року №2-3033/11 визнано недійсним шлюб, зареєстрований 13.05.2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з дня його державної реєстрації.

Відповідно до інформації Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Запорізькій області від 3.06.2021 року 331/8-2262 за ОСОБА_3 станом на 2.06.2021 року зареєстровані транспортні засоби не значаться.

Згідно з відповіддю ТОВ «ЗМБТІ» вих. №1047 від 3.06.2021 року БТІ не має інформації щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 є власником 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 12.12.2006 року, виданого Інститутом механізації тваринництва Української академії аграрних наук,

ОСОБА_3 є власником 1Ї2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору дарування №910 від 27.04.2010, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В.М.

Відповідно до положень ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

За змістом ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до матеріалів цивільної справи в суду відсутні відомості щодо наявного спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які перебували у шлюбі з 13.05.2006 року по 16.12.2011 року.

За таки обставин подання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-260, 268, 431, 443, 446 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання Дніпровського відділу виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали буде виготовлено 15.11.2021 року.

Суддя О.М. Гнатюк