КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/1159/2021 Доповідач Заришняк Г.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Джгун Ксенії Валеріївни, діючої в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕО СОЛАР», на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року в справі за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕО СОЛАР» до ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та як законний представник малолітнього ОСОБА_2 , третя особа : Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом визнання осіб, такими, що втратили право користування, і їх виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕО СОЛАР», третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної державної адміністрації, Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенко Ігор Миколайович, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та припинення права власності,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2019 року ТОВ «НЕО СОЛАР» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та як законний представник малолітнього ОСОБА_2 , про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом визнання осіб, такими, що втратили право користування, і їх виселення

В обґрунтуванні позову Товариство вказувало, що 08 травня 2008 року між ВАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 1405, за умовами якого позичальнику було надано кредит у сумі 131 090,00 доларів США для придбання нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки № 1405, предметом забезпечення за яким є квартира АДРЕСА_1 .

27 лютого 2019 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та позивачем ТОВ «НЕО СОЛАР» були укладені договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором від 08 травня 2008 року № 1405 та договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки №1405. Станом на момент відступлення прав вимоги заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором становила 4 719 254,35 грн.

З урахуванням зазначеного та у зв`язку з грубим порушенням позичальником умов Кредитного договору, позивач у позасудовому порядку врегулював питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами Іпотечного договору.

28 серпня 2019 року позивач набув право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . Підставою для звернення до суду із зазначеним позовом є порушення ОСОБА_1 прав позивача на приватну власність, володіння, користування та розпорядження спірною квартирою, яка належить ТОВ «НЕО СОЛАР» на праві власності.

Позивач вважав, що реєстрація осіб у вказаній квартирі порушує права Товариства, як власника спірного нерухомого майна, і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав позивача, як власника.

Позивач намагався неодноразово потрапити до своєї квартири для огляду стану приміщення та майна, а також для зняття показів лічильника, проте відповідачка ОСОБА_1 не надала йому доступу, чинила перешкоди.

Посилаючись на викладене, та з урахуванням уточненихпозовних вимог, Товариство просило визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та виселити їх із вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення.

23 червня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «НЕО СОЛАР», в якому з урахуванням зміни предмету позову просила скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48433630 від 29.08.2019 року, прийняте державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Тарасенком І.М., про державну реєстрацію за ТОВ «НЕО СОЛАР», , права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 32998376, та припинити право власності ТОВ «НЕО СОЛАР», , на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 32998376, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень (з відкриттям розділу): 48433630 від 29.08.2019 року.

В обґрунтуванні позову вказувала, що лише 09 червня 2020 року вона дізналася, що право власності на належну їй квартиру 28 серпня 2019 року було зареєстровано Державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Тарасенком І.М. за TOB «НЕО СОЛАР» на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Вважала, що при здійсненні державної реєстрації переходу права власності на квартиру було порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки кредит є споживчим, квартира використовується як місце постійного проживання, а загальна її площа не перевищує 140 кв.м., а тому примусове відчуження квартири без згоди іпотекодавця було незаконним.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року в задоволені первісного позову було відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги - задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48433630 від 29.08.2019 року, прийняте державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Тарасенком І.М., про державну реєстрацію за ТОВ «НЕО СОЛАР», , права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 32998376, та припинити право власності ТОВ «НЕО СОЛАР», , на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 32998376, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень (з відкриттям розділу): 48433630 від 29.08.2019 року.

Стягнуто з ТОВ «НЕО СОЛАР» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 034 грн. 38 коп. та судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі адвокат Джгун К.В., діюча в інтересах ТОВ «НЕО СОЛАР», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняте нове, яким первісний позов ТОВ «НЕО СОЛАР» задовольнити, у задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та як законний представник малолітнього ОСОБА_2 , відмовити.

Вирішити питання розподілу судових витрат.

В поданому відзиві ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ТОВ «НЕО Солар» підтримала подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила, вважаючи рішення законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 08 травня 2008 року між ВАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 1405, за умовами якого позичальнику було надано кредит у сумі 131 090,00 доларів США для придбання нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 .

В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки № 1405, посвідчений 12.05.2008 р., приватним нотаріусом КМНО Карташевою Н.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2000, на повний розмір зобов`язань позичальника за кредитним договором.

Предметом забезпечення за Договором іпотеки відповідно до пп. 1.2. Договору іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 50,7 кв. м.

Судом також встановлено, що 27 лютого 2019 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «НЕО СОЛАР» були укладені Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором від 08 травня 2008 року № 1405, що був укладений між ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_1 , та договір про відступлення права вимоги (зареєстрований в реєстрі за № 113) за Договором іпотеки №1405, укладеним між ВАТ «СЕБ Банк» й ОСОБА_1 12.05.2008 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 2000.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Пунктом 2.5. вказаного Договору іпотеки передбачено, що сторони домовилися, що у разі прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку таке стягнення буде здійснено у порядку, зазначеному у повідомленні іпотекодержателя, яке може передбачати, що задоволення вимог іпотекодержателя відбувається: шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки - в цьому випадку цей Договір вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього Договору, який в цьому випадку є правовстановлювальним документом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Приписами ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями ст.37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва"норми статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Приписами ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" від 25 грудня 2008 року №800-VI змін до статті 36 Закону України «Про іпотеку», її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконувала належним чином свої зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку з чим ТОВ «НЕО СОЛАР» 24 липня 2019 року направив на її адресу повідомлення-вимогу про повернення повної суми заборгованості. Вказану вимогу ОСОБА_1 отримала 26 липня 2019 року. В зв`язку з неповерненням відповідачкою повної суми боргу іпотекодержатель вирішив звернути стягнення на квартиру шляхом переходу до нього права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

29 серпня 2019 року державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенко І.М. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48433630, за ТОВ «НЕО СОЛАР», , права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 32998376, на підставі застереження, що міститься в Договорі іпотеки відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку».

Разом з тим, що 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», п.п. 1 п. 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Згідно п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

В частині 2 статті 36 цього ж Закону зазначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Тобто, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому, до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як в судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Таким чином, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

З матеріалів справи слідує, що квартира АДРЕСА_2 , яка використовується ОСОБА_1 як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за ТОВ «НЕО СОЛАР», як забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору від 08 травня 2008 року, укладеного в іноземній валюті. В зв`язку з чим колегія суддівпогоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні первісного позову та про наявність підстав для задоволення зустрічного позову.

Отже, у Державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ «НЕО СОЛАР», що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також наявність підстав для скасування зазначеного рішення.

Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а. Підстави для відступу від цього висновку відсутні.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність законних підстав для задоволення первісного позову, обґрунтовано задовольнивши зустрічні позовні вимоги, скасувавши рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48433630 від 29.08.2019 року, прийняте державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Тарасенком І.М., про державну реєстрацію за ТОВ «НЕО СОЛАР», права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 32998376, та припинивши право власності ТОВ «НЕО СОЛАР» на вказану квартиру.

Рішення суду в цій частині відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права та не може бути скасованим з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Разом з тим, колегія суддів не може повністю погодитися з доводами апеляційної скарги щодо розміру стягнутих з Товариства на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

З матеріалів справи слідує, що 09 червня 2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Пилюченко І.Г. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги.

На підтвердження розмірі понесених судових витрат ОСОБА_1 було надано витяг з додаткової угоди №2 до Договору №09/06/20 про надання правничої (правової) допомоги від 15 червня 2020 року, в якій зазначені усі витрати, понесені нею за судовими спорами, в яких вона є стороною, зокрема справи №756/15949/19 та справи №759/10840/20 ( про визнання правочину недійсним).

З вказаного витягу слідує, що адвокатом Пилюченко І.Г. надані наступні послуги із зазначенням їх вартості:

- Ознайомлення з матеріалами справи - 353,75 грн.;

- Консультація клієнта та узгодження правової позиції у справі №756/15949/19 707,50 грн.;

- Складання (написання) відзиву на позов ТО «НЕО СОЛАР» (справа №756/159/49/19) - 3537,50 грн.;

- Складання (написання) зустрічного позову у справі №756/15949/19 - 4952,50 грн.;

- Складання (написання) заяви про забезпечення заяви про забезпечення зустрічного позову у справі №756/15949/19 - 530,63 грн.;

- Складення (написання) позову про визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, укладеного 27 лютого 2019 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «НЕО СОЛАР» - 4952,50 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що складення (написання) позову про визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, укладеного 27 лютого 2019 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «НЕО СОЛАР», в сумі - 4952,50 грн. стосується розгляду не даної справи, а справи №759/1084/20, в зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення 4952,50 грн.

Щодо відшкодування витрат по складанні заяви про забезпечення доказів, то вказана заява була залишена судом без задоволення, в зв`язку з чим також відсутні підстави для стягнення 530,63 грн.

Поряд з цим, в приведеному розрахунку, а також в судовому рішення відсутні посилання про стягнення судом першої інстанції витрат по відшкодуванню судового збору за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 420 грн.40 коп., в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що при подачі зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 за одну позовну вимогу було сплачений судовий збір у сумі 840 грн.80 коп., а в поданій зустрічній позовній заяві ( з урахування заміни предмету позову) ОСОБА_1 вже було пред`явлено дві позовні вимоги немайнового характеру, проте останньою не було сплачено судовий збір за другу позовну вимогу, то вони також не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду. При цьому апелянт не позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції з відповідною заявою про ухвалення відповідного додаткового рішення.

Враховуючи наведене, рішення суду року в частині стягнення з ТОВ «Нео Солар» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу необхідно змінити, зменшивши їх розмір з 15 034 грн. 38 коп. до 9 551 грн. 25 коп.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Джгун Ксенії Валеріївни, діючої в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕО СОЛАР», - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео Солар» () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрат на професійну правничу допомогу у розмірі судових витрат - змінити, зменшивши їх розмір з 15 034 грн. 38 коп. до 9 551 грн. 25 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Повний текст постанови виготовлений 22 березня 2021 року.

Головуючий

Судді: