Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16.03.2021 Справа №607/20247/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Грицай К.М.,

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 69684,42 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.12.2018 року, 06.12.2019 року та 06.12.2019 року, між сторонами укладено договори позики грошових коштів, що підтверджується розписками позичальника від 12.12.2018 року, 06.12.2019 року та 06.12.2019 року. Відповідно до договорів позики позикодавець передав позичальнику грошові кошти на загальну суму 50000,00 грн. та 700,00 доларів США, а позичальник зобов`язався у встановлений у розписках строк повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. На час подання позову до суду, ОСОБА_3 умови розписок не виконав, борг не повернув, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, які наведені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини.

Суд встановив, що 13 грудня 2018 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 20000,00 грн. та зобов`язавсь повернути з 01.04.2019 року по 30.06.2019 року, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_3 від 13 грудня 2018 року.

Також, 06 грудня 2019 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 20000,00 грн. та зобов`язавсь повернути до 01.03.2020 року, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_3 від 06 грудня 2019 року.

Крім того, 06 грудня 2019 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 10000,00 грн. та 700,00 доларів США, зобов`язавсь повернути до 01.03.2020 року, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_3 від 06 грудня 2019 року.

05 жовтня 2020 року ОСОБА_2 направив вимогу про повернення коштів відповідачу ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , в порушення умов договорів, взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув позивачу ОСОБА_2 позичені грошові кошти у встановлений строк.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За нормами ч. 1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця), згідно з положеннями статті 545 ЦК України, свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Така правова позиція вказана у постанові Верховного Суду від 02 березня 2020 року в справі № 355/1301/18.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 686/21857/16-ц, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Встановлено, що борг в сумі 69684,42 грн., який згідно поданого позивачем розрахунку складається із 20000,00 грн. + 20000,00 грн. + 10000,00 грн. + 19684,42 грн. (700 дол. США х 28,1206 грн. (курс долара США)= 19684,42 грн.) = 69684,42 грн., позивачу не повернуто, таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу.

Тому, проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 борг за договорами позики на загальну суму 69684 грн. 42 коп., з яких: згідно розписки від 13.12.2018 року у сумі 20000 грн. 00 коп., згідно розписки від 06.12.2019 року у сумі 20000 грн. 00 коп., згідно розписки від 06.12.2019 року у сумі 39684 42 грн.

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 611, 629, 1046, 1047, 1049, Цивільного кодексу України, ст. 4, 5, 89, 138, 141, 264, 265, 268, 280-284, 354, 435 Цивільного-процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 борг за договором позики на загальну суму 69684 (шістдесят дев`ять тисяч шістсот вісімсот чотири) грн. 42 коп., з яких: згідно розписки від 13.12.2018 року у сумі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., згідно розписки від 06.12.2019 року у сумі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., згідно розписки від 06.12.2019 року у сумі 39684 (тридцять дев`ять тисяч шістсот вісімдесят чотири) 42 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 840 грн. (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складений 22 березня 2021 року.

Головуючий суддяК. М. Грицай