Номер провадження: 22-ц/813/4210/21
Номер справи місцевого суду: 493/1426/18
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 13 березня 2020 року у складі судді Мясківської І.М.,

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним усного правочину - договору будівельного підряду, укладеного 22.08.2017 між нею, як замовником з однієї сторони та виконавцем Кікінчуком М.І., як підрядником з другої сторони, відповідно до якого вона доручила, а підрядник зобов`язувався у період з 22.08.2017 до 15.03.2018 виконати будівельні роботи з будівництва будинку та стягнення з відповідача відшкодування прямих збитків, спричинених неналежним виконанням правочину- будівельного підряду у розмірі 497 205, 00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено усний договір будівельного підряду, на виконання якого позивачем надано відповідачу грошову суму в розмірі 497 205,00 гривень, а саме для закупівлі, поставки будівельних матеріалів та будівництва будинку, що підтверджується наданою розпискою від 22.08.2017, яку також затвердили свідки та розписки від 16.05.2018. Даними умовами договору погоджені строки та види виконання робіт, які не дотримані відповідачем. На даний час будь-яких дії зі сторони відповідача на виконання умов договору не виконано.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 13 березня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про необхідність письмової форми договору підряду, а саме будівельного, та відсутності фактів погодження істотних умов та укладення договору, оскільки наявна розписка та проект будівництва будинку виконаного відповідачем, а висновок суду про відмову у зв`язку з неналежністю доказів є необґрунтованим, безпідставним та незаконним.

11.08.2020 представник відповідача надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення без змін.

12.08.2020 відповідач особисто надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення без змін.

14.12.2021 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Враховуючи, що справа тривалий час перебуває на розгляді у суді, апелянт свої доводи виклав в апеляційній скарзі, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та дійшов висновку про можливість її розгляд без участі позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем як замовником не доведено обставин укладення договору будівельного підряду, узгодження обсягів будівельних підрядних робіт та їх вартість.

З вказаними висновками апеляційний суд не погоджується в повні мірі з огляду на наступне.

Позивач посилається на невиконання відповідачем робіт на суму 497 205 грн.

Згідно з розпискою сторони визначили, що будівництво відбувається відповідно до проекту.

Позивач вказує про те, що відповідач повідомив її про те, що на закупівлю та доставку будівельних матеріалів йому необхідно 250 000 грн., однак він їх не закуповував, позивач придбавала їх самостійно. Додатково надавала йому 247 205 грн. для продовження будівництва, але відповідач не здійснює дій, будівництво не закінчене, а те, що виконано відповідачем не придатне для використання. Будівництво виконано неякісно з дефектами, які виявлено позивачем візуально.

Матеріали справи містять розписку від 22.08.2017 про те, що відповідач отримав 250 000 грн. на закупівлю та доставку будівельних матеріалів. В ній також міститься дописка про те, що будівництво буде здійснюватися відповідно до проекту в додатку (т.1, а.с.15).

В свою чергу, відповідач заперечуючи проти позову стверджує, що між ним та позивачем у серпні 2017 року досягнуто усної домовленості про те, що він організовує здійснення ремонту (реконструкції) будинку позивача, в свою чергу остання оплачує вартість всіх необхідних будівельних матеріалів, а також за роботу виконану будівельниками.

До відзиву відповідач додав накладну про придбання будівельних товарів на суму 296684 грн. (т. 1, а.с.91).

Разом з тим відповідач стверджує, що він отримав від позивача кошти та будівельні матеріали та придбав їх на більшу суму ніж 250 000 грн., що підтверджується відповідною накладною від 24.08.2017, яка свідчить про те, що відповідачем придбавалися будівельні матеріали на суму 296 684 грн. (т. 1, а.с. 91). Різницю, відповідач стверджує, що сплатив зі своїх власних коштів.

Відповідач підтверджує, що наявною розпискою від 16.05.2018, грошові кошти в розмірі 247 205 грн. витрачені позивачем на наступне: 125 000 грн. робота будівельників; 5000 грн. харчування будівельників; 69 682,40 грн. придбання м`якої кровлі; 18800 грн. придбання ОСБ плити на дах; 24 000 грн. придбання мінеральної вати для утеплення; 5000 грн. інші витратні матеріали для будівництва.

Таким чином, сама по собі розписка від 16.05.2018, в якій йдеться про виплату станом на 16.05.2018 суми в розмірі 497 205 грн., є актом звірки по двом епізодам (накладна від 24.08.2017 на суму 296 684 грн. й вказана розписка від 16.05.2018 до якої зараховано 250000 грн за попередньою розпискою від 22.08.2017).

Отже, обидві сторони підтверджують факт наявності між ними усної домовленості- укладання договору підряду, а тому посилання суду в оскаржуваному рішенні про те, що факт укладання між сторонами договору підряду не доведено є помилковим.

Разом з тим за приписами ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

За невиконання або неналежне виконання умов договору сплачує збитки в повному обсязі.

Фактично відповідач визнає укладення договору на проведення ремонтних робіт згідно з розпискою №2 від 16.05.2018 та отримання на виконання робіт від позивача суми в розмірі 497 205 грн. та в розписці №1 від 22.08.2017 йдеться про посилання на будівництво згідно з проектом, який додано до неї.

В обґрунтування позовних вимог позивачем не надано належних та допустимих які б свідчили про те, що роботи відповідачем не були виконані.

Враховуючи, що матеріали справи не містять письмового договору підряду, встановити істотні умови за наданих доказів не вбачається за можливе.

Згідно з ч. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 13 березня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 17.01.2022.

Головуючий:

Судді: