КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №758/4812/20
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року (суддя Якимець О.І.) про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каміс-Приправи" про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,

встановив:

у квітні 2020р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним ненадання ТОВ "Каміс-Приправи" інформації та копій документів на його письмові звернення №057 та №140, як колишньому працівнику цієї організації, та зобов`язання відповідача надіслати йому засобами поштового зв`язку інформацію та усі копії документів, які він просив відповідача надіслати за вказаними письмовими зверненнями.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що він працював у ТОВ «Каміс-Приправи», але його примусили написати заяву про звільнення, внаслідок чого звільнили, однак він вважає, що при звільненні були порушені його трудові права.

У зв`язку з цим він засобами поштового зв`язку (відправлення №057) звернувся до відповідача з письмовим зверненням, в якому просив направити йому документи у підтвердження дати видачі його трудової книжки, копію його трудового договору з відповідачем та копію його заяви про звільнення, однак відповідач не надіслав запитувану інформацію та копії відповідних документів.

Враховуючи викладене, 6 грудня 2017 року він засобами поштового зв`язку (відправлення №140) повторно звернувся до відповідача з проханням надати копії документів, яке ТОВ «Каміс-Приправи» отримало 12 грудня 2017 року, але у відповіді на вказане звернення відповідач зазначив, що він відмовився від отримання своєї трудової книжки.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивач посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки суд неправомірно відхилив належні та допустимі докази його майнового стану.

Крім того, позивач зазначає, що суд першої інстанції є упередженим та не

направляв на його адресу копію оскаржуваної ухвали, що порушує його законні права.

Також позивач зазначає, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року безпідставно було відмовлено у задоволенні його заяви про відвід судді Якимець О.І.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ч. 8 ст. 128 ЦПК).

Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Позивач про день та час розгляду апеляційної скарги повідомлявся на адресами, зазначеними ним у апеляційній скарзі, однак судові повідомлення повернулися до суду без вручення з відміткою листоноші про відсутність адресата за вказаними адресами (с.с.158-159, 161-162), заяви про зміну місця проживання або адреси позивачем подано до суду не було, тому вважається, що судове повідомлення йому доставлене та вручене.

Відповідач про день та час розгляду апеляційної скарги повідомлений на офіційні електронні адреси (с.с.153-154), однак учасники справи у судове засідання не з`явилися, клопотання про його перенесення не подали, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не був оплачений судовий збір за подання позовної заяви і вказаний недолік не був усунений позивачем у строк, встановлений судом, а надані позивачем документи, не є належними доказами, які підтверджують, що розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу позивача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що він тривалий час не має роботи та не має доходів.

У підтвердження зазначених обставин позивач надав суду копію довідки Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості від 24 грудня 2019 року про те, що він не перебуває на обліку у центрі зайнятості, та копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, згідно яких інформація про доходи ОСОБА_1 за період з 1 по 3 квартал 2019 року відсутня.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_2 від 9 липня 2020 року у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено, а позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

24 вересня 2020 року ОСОБА_1 направив до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що він малозабезпечений, так як не працює, не має роботи та не має доходів через стан здоров`я, до якого додав копії довідки від 17 вересня 2020 року Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості про те, що він не перебуває на обліку у центрі зайнятості, та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, про відсутність інформації про доходи ОСОБА_1 у період 1 та 2 кварталів 2020 року.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Отже, суддею були оцінені надані позивачем документи у підтвердження його матеріального стану і суддя вирішив за можливе відкрити провадження у даній справі без оплати позивачем судового збору.

16 квітня 2021 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з ухваленням рішення Вищою радою правосуддя «Про звільнення з посади судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_2 » від 8 квітня 2021 року №798/0/15-21, за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Якимець О.І.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Якимець О.І. від 22 квітня 2021року позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для сплати судового збору. При цьому, суддя виходив з того, що позивачем не надано доказів, що він є членом малозабезпеченої сім`ї, а надані позивачем документи не свідчать про наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору.

Копія ухвали була отримана позивачем 1 липня 2021 року (с.с.77).

10 липня 2021 року ОСОБА_1 направив до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на ті ж обставини, які були зазначені ним у попередніх клопотаннях, та додавши до клопотання копію довідки від 28 травня 2021 року Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості про те, що він не перебуває на обліку у центрі зайнятості, копію довідки Пенсійного фонду України від 31 травня 2021 року про відсутність індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 , як застрахованої особи, та копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, про відсутність інформації про доходи ОСОБА_1 у період 4 кварталу 2020 року та 1 кварталу 2021 року.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його цивільних прав та обов`язків.

Ключовими принципами ст. 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Верховенство права є однією із засад цивільного судочинства (п.1 ч.3 ст.2 ЦПК).

Недопустимість обмеження доступу до правосуддя підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. ЄСПЛ неодноразово вказував, що судовий збір має бути таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. У свою чергу розмір судового збору, який не враховує фінансове становище сторони розцінюється як такий, що обмежує право на доступ до правосуддя (справа «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії», рішення від 26.07.2011).

ЄСПЛ зазначив, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету (справа «Креуз проти Польщі», рішення від 19.06.2001).

Питання звільнення від сплати судового збору як складової судових витрат, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення його сплати регулюються статтею 136 ЦПК України, згідно якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір». З його преамбули вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до статті 1 цього Закону судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Зі змісту цієї норми вбачається, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження доводів клопотання про

звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_1 подав до суду копії довідок про не перебування його на обліку у центрі зайнятості, а також копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 26 грудня 2019 року, від 11 вересня 2020 року та від 26 травня 2021 року, згідно яких інформація про доходи ОСОБА_1 відсутня.

Зазначеними документами позивач підтверджував відсутність у нього будь-яких доходів протягом декількох років.

Постановивши 22 квітня 2021 року ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції зазначив, що належних доказів на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 не надав, однак не навів обґрунтування чому надані позивачем докази на підтвердження скрутного майнового стану є неналежними, а також не зазначив, які саме докази, на думку суду, є належними у підтвердження майнового стану позивача.

При цьому суд першої інстанції безпідставно послався на положення пп. г п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», так як позивач не зазначав, що він є членом малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї, а просив звільнити його від сплати судового збору у зв`язку із відсутністю доходу.

Суди наділені дискреційними повноваженнями щодо вирішення питання про розстрочення, відстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору.

Вирішуючи питання щодо розстрочення, відстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору, суди мають враховувати доводи та надані докази у конкретній справі та належним чином викладати мотиви, які мають бути зрозумілі та переконливі для сторони.

Разом з цим, мотивування суду першої інстанції, яке обмежене реченням про те, що належних доказів на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору позивачем не надано, не дає можливості зрозуміти, чому докази є неналежними, не є належним викладом підстав відмови у задоволенні клопотання про звільнення від судового збору.

Як вбачається з ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд послався на відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору, передбачених Законом України "Про судовий збір". При цьому, ухвала суду не містить правової оцінки тим обставинам (аргументам), які зазначені позивачем в клопотанні про звільнення від сплати судового збору, а саме, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, оскільки ОСОБА_1 не працює, доходу не отримує, на обліку у центрі зайнятості не перебуває.

Таким чином, суд фактично не дослідив обставин, зазначених позивачем, і формально пославшись на те, що наведені позивачем у клопотанні обставини не свідчать про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, не вказав, які саме обставини і докази на підтвердження рівня майнового стану має надати позивач, враховуючи, що оцінка таким доказам надається саме судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом у постановах від 22 листопада 2018 року у справі № 142/334/18, 06 березня 2019 року у справі № 815/5818/16 та 16 травня 2019 року у справі № 591/1484/17.

Крім того, судом першої інстанції не звернуто увагу на ту обставину, що до відкриття провадження у даній справі суддя залишав позовну заяву без руху у зв`язку із не оплатою позивачем судового збору, однак після подання позивачем повторного клопотання про звільнення від сплати судового збору та доказів у підтвердження майнового стану, ухвалою судді від 18 січня 2021 року відкрито провадження у даній

справі та призначений судовий розгляд, а відтак повторне залишення позовної заяви без руху з підстав не сплати судового збору, порушує принцип справедливості цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, не відповідає основним засадам цивільного судочинства, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року скасувати, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каміс-Приправи" про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій направити до Подільського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 січня 2022 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк