Справа № 509/6179/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який в подальшому уточнив, в обґрунтування якого зазначив, що з відповідачкою ОСОБА_3 з 05 жовтня 2012 року по 04 жовтня 2018 року перебував у шлюбі. Даний шлюб розірвано Овідіопольським районним судом Одеської області від 04 жовтня 2018 року. Під час шлюбу з відповідачкою у них народилася спільна дитина, син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2018 року, з нього, як батька ОСОБА_4 , на користь відповідачки ОСОБА_3 , стягується з 23 липня 2018 року аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного року. На даний час позивач проживає з цивільною дружиною ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу. Під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 у них народилася донька, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З огляну на вищевказані обставини, які свідчать про те, що у зв`язку із народженням дитини з цивільною дружиною без реєстрації шлюбу, він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище для обох його дітей. Просить зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2018 року, з 1/3 частини з усіх його видів заробітку щомісячно на 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник позивача в судове засідання з`явилась, просила суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається із копії рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.10.2018 року, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано.

Від шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проживає разом з цивільною дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без реєстрації шлюбу.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 31.07.2020 року вбачається, що ОСОБА_8 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Згідно норм ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Пунктом 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.17 постанови від 15 травня 2006 року N3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні не оспорюється той факт, що з позивача ОСОБА_2 , згідно Виконавчого листа по справі №509/3057/18, на користь ОСОБА_3 на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , стягуються аліменти в розмірі 1/3 зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом і ніким не оспорені.

До вказаних правовідносин застосовуються норми права, визначені Сімейним кодексом України.

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом статті 18 Конвенції, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Крім того, судом враховано той факт, що згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а тому аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що позивач ОСОБА_2 звертається до суду із законною вимогою щодо зменшення розміру аліментів, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними.

Крім того, відповідно до абз.3-4 п.17 Постанови вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК ( 2947-14 ), а оскільки із поданих письмових доказів до суду вбачається, коли позивач офіційно працював, то сплачував аліменти вчасно, про що свідчить довідка Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.11.2020 року. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , офіційно не працевлаштований, та його робота має мінливий характер, склалася ситуація, коли він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме 1/3 частини з усіх видів заробітку. А також приймаючи до уваги той факт, що на утриманні позивача є ще одна неповнолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та цивільна дружина ОСОБА_5 , а відтак заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ст. ст.180, 184, 192 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2018 року, на підставі Виконавчого листа від 30 жовтня 2018 року по справі № 509/3057/18 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та встановити в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме, 04 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя А.І. Бочаров