Справа №461/1169/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю:

секретаря судового засідання Цюпака В.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, , МФО 336310) про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Акціонерного товариства «Ідея Банк», в якому просить визнати недійсним пункт 1.5. Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року та пункти 4.2., 5. Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості; Зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року, з часу його укладення, зарахувавши сплачені вже кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення основного боргу по Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року; Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, , МФО 336310) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , _ РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правовому допомогу у розмірі 10 000 гривень 00 копійок.

В обгрунтування внесеного позову покликається на те, що 14.01.2020 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено Договір кредиту та страхування А03.00205.006146056.

Згідно п. 1.2.-1.4. Кредитного договору, Банк надає Позивачу кредит у розмірі 48301,00 грн. з процентною фіксованою ставкою в розмірі 10 % річних строком кредиту на 12 місяців. Умовами п.1.5. Кредитного договору встановлено, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги Банку».

Згідно п.1.6. Кредитного договору датою повернення кредиту - 14.01.2021 року. Повернення заборгованості за Договором здійснюється через рахунок, відкритий у Банку відповідно до порядку, викладеного в Додатку №1 доданого Договору.

Згідно п.1.7. кредитного договору Банк надає кредит Позичальнику для власних потреб шляхом зарахування коштів у розмірі 48301,00 гривень на рахунок Позичальника, який відкритий в AT «Ідея Банк», МФО 336310, та Позичальник доручає Банку оплатити страховий за рахунок кредиту в розмірі 2300,07 гривень згідно умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 цього Договору.

Так, згідно колонки 7.4 Таблиці п.5 Додатку №1 плата за обслуговування кредитної заборгованості (як інші послуги банку) складає 5776,41 грн., що згідно п.1.6. Кредитного договору та Додатку №1 Позивач повинен сплачувати на транзитний рахунок відкритий у Банку в період з 14.02.2020 року по 14.01.2021 року 12 (дванадцятьма) щомісячними внесками 14 числа кожного місяця, згідно Графіку платежів.

Згідно колонок 9, 10 Таблиці п.5 Додатку №1 реальна річна процента ставка складає 49,48158265% річних, а загальна вартість кредиту для споживача за весь строку користування кредитом становить 56785 грн. 15 коп.

Після укладення кредитного договору, позивачу стало відомо, що встановлена Банком у Кредитному договорі плата за обслуговування кредитної заборгованості є несправедливою умовою договору та повинна надаватися на безоплатній основі, тому позивач просить суд позовні вимоги задоволити.

Ухвалою суду від 12 лютого 2021 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду на 17.03.2021 р. /а.с.12/.

01 березня 2021 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву. Згідно якого, відповідач не погоджується з позовною заявою позивача, вважає її необґрунтованою. Оскільки після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто, законом надана така можливість отримати безоплатну інформацію, але має бути сама вимога Споживача до Банку не більше ніж 1 раз на місяць. І тільки в цьому разі Банк зобов`язаний надати безоплатну інформацію. Такий обов`язок банку закріплений і в умовах кредитного договору, а саме в підпункті 3.2.4 п.3.2. розділу 3.

Отже, AT «Ідея Банк» не заперечує право споживача на звернення за інформацією в рамках Закону України «Про споживче кредитування» та умов кредитного договору, але плата за обслуговування кредитної заборгованості передбачена в п.1.10 та 6 носить інший правовий характер, і не пов`язана зі зверненням Споживача. Це супутня послуга, яка надається банком для обслуговування кредитної заборгованості в цілому. Позивачем не надано доказів того, що він звертався в Банк 1 раз в місяць протягом дії договору щодо надання інформації, і отримував відмову.

Представник відповідача зазначає, що із оспорюваного Кредитного договору вбачається, що такий був підписаний позивачем та відповідачем власноручно, що підтверджує обізнаність та згоду з його умовами. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч. 1 ст.628 ЦК України, про що свідчать їх підписи на кожному аркуші кредитного договору і кожний з них отримав примірник вказаного договору.

Таким чином, волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто як з боку позивача з метою отримання кредитних коштів, так і з боку відповідача AT «Ідея Банк» з метою повернення виданих коштів і отримання прибутку в тому числі за обслуговування кредиту.

Надані послуги здійснюються Банком не на свою користь, а на користь Клієнта, який виявив бажання не просто отримувати інформацію по Кредитному договору, а отримувати інформацію із використанням різних каналів зв`язку шляхом направлення CMC-повідомлень, шляхом направлень на електронну адресу тощо, тобто таким шляхом, який комфортний і зручний саме Клієнту і є фактично додатковою послугою, а тому, на думку представника відповідача, у задоволенні позову слід відмовити.

Крім цього, представник відповідача не погоджується із вимогою про стягнення з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь позивача витрати на правовому допомогу у розмірі 10 000 гривень 00 копійок, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували укладення договору з адвокатом Турутя З.О., в справі відсутній ордер, квитанції про оплату, тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити. /а.с.24-27, 28-29/.

У судововму засідання позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив суд позовні вимоги задоволити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання.

Оскільки представник відповідача у встановлений законом строк подав відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд встановив, що 14.01.2020 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено Договір кредиту та страхування А03.00205.006146056.

Згідно п. 1.2.-1.4. Кредитного договору, Банк надає Позивачу кредит у розмірі 48301,00 грн. з процентною фіксованою ставкою в розмірі 10 % річних строком кредиту на 12 місяців. Умовами п.1.5. Кредитного договору встановлено, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги Банку».

Згідно п.1.6. Кредитного договору датою повернення кредиту - 14.01.2021 року. Повернення заборгованості за Договором здійснюється через рахунок, відкритий у Банку відповідно до порядку, викладеного в Додатку №1 доданого Договору.

Згідно п.1.7. кредитного договору Банк надає кредит Позичальнику для власних потреб шляхом зарахування коштів у розмірі 48301,00 гривень на рахунок Позичальника, який відкритий в AT «Ідея Банк», МФО 336310, та Позичальник доручає Банку оплатити страховий за рахунок кредиту в розмірі 2300,07 гривень згідно умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 цього Договору.

Так, згідно колонки 7.4 Таблиці п.5 Додатку №1 плата за обслуговування кредитної заборгованості (як інші послуги банку) складає 5776,41 грн., що згідно п.1.6. Кредитного договору та Додатку №1 Позивач повинен сплачувати на транзитний рахунок відкритий у Банку в період з 14.02.2020 року по 14.01.2021 року 12 (дванадцятьма) щомісячними внесками 14 числа кожного місяця, згідно Графіку платежів.

Згідно колонок 9, 10 Таблиці п.5 Додатку №1 реальна річна процента ставка складає 49,48158265% річних, а загальна вартість кредиту для споживача за весь строку користування кредитом становить 56785 грн. 15 коп.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, так чи інакше, безоплатно повинен повідомляти позичальника з приводу інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Тобто, дана інформація повинна надаватися безоплатно позичальнику/споживачу за законом, а тому встановлення відповідачем у п. 1.5. Кредитного договору та у Додатку №1 плати за такі дії є незаконним та несправедливою умовою договору.

Дані висновки узгоджуються із позицією Верховного суду Першої - судової палати Касаційного цивільного суду Постановою від 01 квітня 2020 року у справі №583/334319 у аналогічній справі та по аналогічних умовах кредитного договору за участю Відповідача - AT «Ідея Банк».

Згідно пунктів 9.15.1. та 9.15.4. пункту 9.15. Договорів КБОФО, що є невід`ємними складовими кредитного договору право Позичальника вимагати у Банку кожного місяця безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватись Позичальнику за законом, а тому встановлена відповідачем у п.1.5. Кредитного договору та Додатку №1 плати за такі дії є несправедливою умовою та суперечить самому ж Кредитному договору.

Так, згідно пунктів 9.15.1., 9.15.4. пункту 9.15. позивач має право:

-Одержувати від Банку інформацію про заборгованість за Договором кредиту;

-Не частіше одного разу на місяць отримати у Банку надання безоплатної інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися Позичальнику за законом.

Крім того, згідно п.9.17.2.Договорів КБОФО Банк зобов`язався надавати Позичальнику консультації з питань виконання Договору кредиту.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно роз`яснень Пленуму ВС України, викладених в п.8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Одночасно особливості регулювання правовідносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Однак, відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Отже, має місце встановлення у спірних положеннях кредитного договору оплатності послуг про надання інформації з приводу виконання кредитного договору, що прямо суперечить вищенаведеним нормам Закону України «Про споживче кредитування» та є підставою для визнання відповідних частин договору недійсними.

Крім того, за змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінюватим умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо в супереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Отже, несправедливим є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками Верховного Суду під час розгляду справи №583/3343/19, провадження №61-22778ск19, висловленими в постанові від 01.04.2020 року.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання пункт 1.5. Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року та пункти 4.2., 5. Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості, недійсним, підлягають до задоволення. Разом з тим, слід зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року, з часу його укладення, зарахувавши сплачені вже кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення основного боргу по Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відтак, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, визначеному станом на день звернення позивача до суду, окремо за кожну вимогу немайнового характеру у загальному розмірі 1816 грн. 00 коп.

Що ж стосується стягнення витрат на правову допомогу, суд звертає увагу на наступне.

Пунктом 4 статті 1, частини третьої та п`ятії статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, атакож на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Велика Палата Верховного Суду зазначає про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц, провадження N 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18, провадження N 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).

Суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували укладення договору з адвокатом Турутя З.О., не надано ордер, квитанції про оплату послуг з надання правової допомоги, а тому, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правовому допомогу у розмірі 10 000 гривень 00 копійок, слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 62, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263 -265, 351-355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 203, 207, 215, 627, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд , -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, , МФО 336310) про захист прав споживачів, задоволити частково.

Визнати недійсним пункт 1.5. Договору кредиту та страхування №А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року та пункти 4.2., 5. Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування №А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року, з часу його укладення, зарахувавши сплачені вже кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення основного боргу по Договору кредиту та страхування № А03.00205.006146056 від 14.01.2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, , МФО 336310) на користь ДСА України судовий збір у сумі 1816,00 грн.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22 березня 2021 року.

Суддя Романюк В. Ф.