Справа № 204/1804/21
Провадження № 2-з/204/42/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансового платежу, -

встановив:

10 березня 2021 року позивач звернулась до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення авансового платежу.

Разом з позовною заявою, позивачем було подано через канцелярію суду заяву про забезпечення позову в якій остання просила накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , що на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2020 року, належить ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1 ), у межах розміру позовних вимог 139746 гривень.

Вказана заява мотивована тим, що позивачем подано до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення авансового платежу. Так, 13.12.2019 року між сторонами по справі було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна. На підтвердження зобов`язання позивач передала відповідачу забезпечувальний платіж у розмірі 122 309,48 гривень, що еквівалентно 5000 доларів США за курсом НБУ. Зазначена сума була отримана відповідачем при підписанні зазначеного договору. Станом на момент подачі позову еквівалент 5000 доларів США становить 141 197 гривень. Згодом, позивач довідалась, що відповідач вже здійснив продаж належної йому частки будинку іншій особі, а собі, за отримані кошти, придбав квартиру АДРЕСА_1 . Така поведінка, на думку позивача, свідчить про недобросовісність відповідача ті відсутність бажання повернути сплачений позивачем аванс за будинок, який він продав не їй, а іншій особі, у зв`язку з чим, заявник вважає, що є всі підстави для забезпечення позову шляхом встановлення заборони на відчуження належного відповідачу майна у межах розміру позовних вимог, такий спосіб захисту, як вважає позивач, забезпечить реальну можливість захисту її прав та можливість виконання рішення суду у майбутньому.

Ознайомившись із поданою заявою про забезпечення позову, суд вважає, що вона підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суддя має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Встановлено, що предметом даного спору є стягнення авансового платежу з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача - ОСОБА_1 у розмірі 139 746 гривень.

Враховуючи, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, так як відповідач вже здійснив продаж належної йому частини будинку іншій особі, а не позивачу як того вимагав укладений між ними попередній договір, суд з урахуванням розумності, співмірності, обґрунтованості, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 та забезпечити її позов шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії по відчуженню вказаної нерухомості, проте, у межах розміру позовних вимог 139746 гривень.

Крім того, обраний захід забезпечення позову не обмежить права відповідача на користування та володіння вказаним нерухомим майном.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149,150, 151,153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансового платежу задовольнити.

Заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: об`єкту житлової нерухомості квартири АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у межах розміру позовних вимог 139746 гривень.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному п орядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар