Справа № 127/5548/20
Провадження № 2/127/892/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі Горденко Г.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Деркача В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником транспортного засобу FIAT DUCATO, державний номерний знак НОМЕР_1 .

17.09.2018 року о 15 год. 00 хв. в м. Вінниці на 386 км. а/д НОМЕР_2 сталась ДТП за участі транспортного засобу FIAT DUCATO, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 і транспортного засобу Volkswagen Sharan 1.8 Т, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2

17.09.2018 року на ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 311463, згідно якого 17.09.2018 року о 15 год. 00 хв. на 386 км. а/д М12 водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Volkswagen Sharan 1.8 Т, д.н.з. НОМЕР_3 не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом FIAT DUCATO, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача, що призвело до ДТП та пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п.13.1,12.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області у справі 127/24731/18 від 17.10.2018 року, визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. на користь держави. Дана постанова набрала законної сили 30.10.2018 року.

ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів 22.09.2017 року уклавши з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» договір обов`язкового страхування ЦПВВНТЗ № АМ/1304657, забезпеченим транспортним засобом згідно договору виступає Volkswagen Sharan 1.8 Т, д.н.з. НОМЕР_3 .

19.09.2018 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про ДТП, що мала місце 17.09.2018 року за участю транспортного засобу FIAT DUCATO, д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням та транспортного засобу Volkswagen Sharan 1.8 Т, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . На підставі звернення позивача, страховою компанією було заведено справу № 19899 та цього ж числа, представником ПрАТ «СК «Євроінс Україна» був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу FIAT DUCATO, д.н.з. НОМЕР_1 і складений Акт огляду транспортного засобу.

Також, 19.09.2018 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , за заявою ПрАТ «СК «Євроінс Україна», був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу FIAT DUCATO, д.н.з. НОМЕР_1 та складено Акт огляду № 09-18-М193 технічного стану транспортного засобу.

Позивач зазначає, що у відповіді на адвокатський запит, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» № 875-ЮР від 12.12.2019 року повідомила позивача, що заява про страхове відшкодування станом на 12.12.2019 року не подавалася, при цьому дорожньо-транспортна пригода відбулась. 17.09.2018 року, тобто з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди минуло більше року, так як сплив термін подання заяви про страхове відшкодування і ОСОБА_1 не вживав заходи щодо вчасного надання страховику документів, передбачених цим Законом, тому у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відсутні законні підстави для виплати страхового відшкодування по даному випадку.

Також, позивач зазначає, що виходячи з того, що він звернувся із заявою від 19.09.2018 року до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в якій повідомив про ДТП, він виконав всі дії які вимагав представник страхової компанії, що оглядав транспортний засіб, тому вважав, що він вчасно подав заяву і подальших дій від нього на отримання страхового відшкодування не вимагається, тому очікував отримання виплати, яка не надходила. Тому, на початку грудня 2019 року вирішив звернутися за правовою допомогою до адвоката. Відповідно вважав, що немає підстав вимагати у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплати страхового відшкодування, оскільки про подачу окремої заяви про виплату страхового відшкодування представник компанії нічого потерпілому у ДТП не повідомив, тому з незалежних від нього причин втратив таку можливість.

Отримавши відповідь ПрАТ «СК «Євроінс Україна» позивач звернувся до ТОВ «Клевер Експерт» де замовив висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу, який було складено 03.02.2020 року, за яким вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля FIAT DUCATO, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 27 134,58 грн., в тому числі ПДВ. За експертні послуги позивач сплатив 3000 грн.

Відразу на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди позивач пропонував відповідачу ОСОБА_2 вирішити питання завданих матеріальних збитків на місці вчинення ДТП, однак відповідач відмовився.

У зв`язку із вище викладеним, позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом про стягнення шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути із відповідача на його користь 27 134,58 грн. матеріальної шкоди, завданої в наслідок ДТП та понесені і документально підтверджені судові витрати.

Ухвалою суду від 13.03.2020 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого розгляду.

Ухвалою суду від 03.06.2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

21.07.2020 року за клопотанням представника відповідача, по справі призначено авто-товарознавчу експертизу та на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

03.08.2020 року позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу від 21.07.2020 року, в якій він просив зазначену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду по суті.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 27.08.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Смірновим С.М. залишено без задоволення. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2020 року залишено без змін.

03.09.2020 року справа повернута до Вінницького міського суду Вінницької області та була направлена до експертної установи за ухвалою суду від 21.07.2020 року.

12.02.2021 року на адресу суду повернулись матеріали цивільної справи без виконання, в зв`язку із неоплатою відповідачем, на якого покладено обов`язок оплати, експертих послуг.

Ухвалою суду від 16.02.2021 року поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити, зазначив, що його права є порушеними, а тому підлягають відновленню, шкода повинна бути відшкодована особою, яка її завдала.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача - адвокат Деркач В.А. в судовому засіданні визнав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив щодо їх задоволення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо недоговірних зобов`язань в частині загальних підстав відповідальності за майнову шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником транспортного засобу FIAT DUCATO, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 07.10.2015 року (а.с.16).

Як слідує із постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2018 року по справі №127/24731/18, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. на користь держави. Дана постанова набрала законної сили 30.10.2018 року. (а.с.17).

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

19.09.2018 року до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» звернувся ОСОБА_1 із повідомленням № 19899 про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну транспортному засобу ОСОБА_4 особи, в якому повідомив страховика про ДТП, що мала місце 17.09.2018 року за участю транспортного засобу FIAT DUCATO, д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням та транспортного засобу Volkswagen Sharan 1.8 Т, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . На підставі даного звернення страховою компанією було заведено справу № 19899 (а.с.18-19).

Відповідно до Акту огляду транспортного засобу від 19.09.2018 року представником ПрАТ «СК «Євроінс Україна» був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу FIAT DUCATO, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.20).

Також, 19.09.2018 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 складено Акт огляду № 09-18-М193 технічного стану транспортного засобу, за заявою ПрАТ «СК «Євроінс Україна», відповідно до якого був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу FIAT DUCATO, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.21).

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 51/02-20 від 03.02.2020 року, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ завданого власнику автомобіля FIAT DUCATO, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 27 134,58 грн. Експертні послуги коштують 3 000 грн. (а.с.28-47).

12.12.2019 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» № 875-ЮР відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв`язку із пропуском строку звернення про таку виплату до страхової компанії (а.с.22).

Як встановлено судом в судовому засіданні відповідач не заперечує ні факт вчинення ДТП, ні завдання шкоди позивачу, ні її розмір, спір між сторонами виник з приводу особи, яка має її відшкодовувати з огляду на те, що відповідальність відповідача застрахована за договором обов`язкового страхування.

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Відповідно до вимог статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із статтею 980 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 в справі № 755/18006/15-ц.

Тобто з аналізу вказаних норм слідує, що відшкодування шкоди винною особою, відповідальність якої застрахована, не виключається та наступає в двох випадках: 1) коли в страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування 2) коли ліміт застрахованої відповідальності відповідача є більшим від розміру зазначеної у позові шкоди, що була завдана позивачці внаслідок ДТП, зокрема на вказане звернуто увагу Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 в справі № 755/18006/15-ц.

Обставина, які виключають відповідальність страховика, є обставини, визначені ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», серед яких, зокрема неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У даній справі судом встановлено, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування на підставі ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому суд звертає увагу, що норми чинного законодавства не визначають, що деліктне зобов`язання припиняється у зв`язку з тим, що особа не своєчасно подала заяву до страхової компанії та не залежить від причин пропуску строку такого звернення.

Право особи на відшкодування шкоди є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, відповідач (страхувальник) є особою, яка відповідає за шкоду, завдану внаслідок спірної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Позивач є власником автомобіля, який є пошкодженим внаслідок ДТП, що сталася в 17.09.2018 року. Відповідач ОСОБА_2 є винною особою, а тому суд дійшов висновку про стягнення з останнього на користь позивача 27 134,58 грн у відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 12, 14, 15, 16, 22, 509, 511, 599, 636, 999, 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 2, 4, 10-13, 76-83, 89, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 275, 279, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 27 134 (двадцять сім тисяч сто тридцять чотири) гривні 58 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18.03.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрований в с. Телелинці, Жмеринський район, Вінницька область, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації та проживання : АДРЕСА_2 .

Суддя: