Єдиний унікальний номер 2-485/11
Номер провадження 22-ц/804/550/21
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Биліни Т.І.

суддів Баркова В.М., Лопатіної М.Ю.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.,

учасники справи:

особа, яка подала скаргу - боржник ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Горелик Євген Борисович,

стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2020 року, у складі суду Вайновського А.М., повний текст судового рішення складено 14 грудня 2020 року, по цивільній справі за скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелик Євгена Борисовича, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст заяви

17 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелик Є.Б., просила винесені ним постанови скасувати.

Скарга мотивована тим, що 29.04.2020р приватним виконавцем Горелик Є.Б. було відкрито виконавче провадження за №61947664 (справа №2-485/11) на підставі виконавчого листа №2-485/11, виданого з метою виконання рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11.07.2011р., про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Укрсіббанк» (після зміни сторони стягувача на користь ТОВ "Вердикт Капітал") в сумі 23353,70 доларів США. В постанові була зазначена сума боргу, визначена рішенням суду, без врахування суми погашення боргу стягнутої з неї Лівобережним ВДВС міста Маріуполя Східного МРУ МЮ в розмірі 178849,65 грн. Після відкриття провадження приватний виконавець вчинив дії щодо накладення арешту, розшуку майна, звернення стягнень на доходи заявника, тощо. При цьому, у постановах приватного виконавця зазначена сума заборгованості відмінна від рішення суду за яким видано виконавчий лист.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із законності відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем, яке розпочато за заявою стягувача, в межах строків встановлених для пред`явлення виконавчого документу до виконання та пред`явлення його за місцем проживання боржника. Враховуючи відсутність підстав для скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження №61947664 від 29.04.2020р з незаконністю якого, заявником пов`язана незаконність прийнятих рішень від 06.05.2020р про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про розшук майна боржника та від 08.05.2020р про розшук та арешт майна боржника ОСОБА_1 , відмовив в задоволенні скарги в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права просила її скасувати, та постановити нову, про задоволення її вимог.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що під час розгляду скарги, суд першої інстанції безпідставно вирішив, що право боржника не було порушено. За час виконання рішення суду з боржника стягнуто 178144,88грн., шляхом утримань із заробітної плати. До відступлення права вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» за виконавчим листом було погашено 358,75 доларів США(34,04 дол США, 26,55 дол.США, 95,06 дол США, 88,76 дол США, 114,34дол.США). Згідно листа Лівоберенжного ВДВС у м.Маріуполі від 05.09.2020 року за №17.1-23/17055 за виконавчим листом №2-485/11 від 11.07.2011 року з боржників солідарно стягнуто 186021,56грн.(172043,60грн. з ОСОБА_1 , 13977,96грн. з ОСОБА_1 та 18602,16грн. виконавчого збору з ОСОБА_1 ). З наведеного вбачається, що приватним виконавцем створені умови щодо подвійного стягнення. Про вказане свідчить повне фактичне виконання виконавчого листа № 2-485/11 від 11.07.2011 року та стягнення на користь «Вердикт Капітал» усієї суми боргу за виконавчим листом. Внаслідок вказаного, постановою головного державного виконавця Лівобережного ВДВС у м.Маріуполі Капустинською О.А. 05.10.2020 року було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-485/11 від 11.07.2011, проте суд не надав оцінки наданому доказу. Крім того законодавцем передбачені скорочені строки розгляду вказаної категорії справ, проте замість 10 днів, передбачених ст.450 ЦПК України, скарга розглядалася майже 6 місяців, що призвело до незаконного стягнення більше ніж 7 тисяч гривень.

Доводи і заперечення інших учасників справи

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Горелик Є.Б. та представник ТОВ «Вердикт Капітал» не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи попереджені належним чином підтвердженням чого є рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Зважаючи на положення ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

21.04.2011р рішенням Орджонікідзевького районного суду міста Маріуполя Донецької області задоволено вимоги ПАТ "Укрсіббанк", в солідарному порядку стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 23353, 70 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на момент ухвалення рішення становить 186021,56 грн. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист

12.10.2012р ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні №2-485/11 від 21.04.2011р з ПАТ «Укрсіббанк» на ТОВ «Кредекс Фінанс».

Згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» №01/08-2018 від 01.08.2018р прийнято рішення про перейменування товариства на ТОВ "Вердикт Капітал".

29.04.2020р представник стягувача ТОВ «Вердикт капітал» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелик Є.Б. із заявою про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області №2-485/11 від 21.04.2011 року за місцем знаходження боржника ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелик Є.Б. від 29.04.2020 року відкрито виконавче провадження №61947664 з примусового виконання виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя №2-485/11 від 11.07.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсіббанк» 23353,70 доларів США. Крім того, згідно цієї постанови з боржника підлягає стягненню основна винагорода приватного виконавця у розмірі 63168 грн.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч.1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч.3 ст.451 ЦПК України).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із ч.2 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Пунктом 1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, виданого з урахуванням вимог передбачених ст.ст.3,4 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця стосовно винесення постанови про прийняття виконавчого документу за №2-485/11 від 21.04.2011 року до виконання та решти постанов в межах виконавчого провадження за №61947664, спрямованих на вирішення порушеного перед ним питання.

З матеріалів справи вбачається, що за змістом виконавчого листа №2-485/11, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області11.07.2011 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсіббанк» стягнуто 23353,70 доларів США, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання один рік. 02.03.2020 року, відповідно п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, виконавчий збір, витрати виконавчого провадження утримані в повному обсязі. Інформації про повне або часткове погашення основної суми заборгованості виконавчий лист не містить. (а.с.62)

Згідно листа начальника Лівобережного відділу ДВС м.Маріуполя від 05.09.2020 року, на виконанні у відділі ДВС перебували ВП №28214723 та ВП 28216761 стосовно виконання виконавчих листів №2-485 від 11.07.2011 року. За заявою стягувача, згідно п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» 02.03.2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання за виконавчим провадженням ВП №28214723.

Згідно листа начальника Лівобережного відділу ДВС м.Маріуполя від 09.06.2020 року №17-1/13734, за виконавчим провадженням ВП №28214723, на користь стягувача солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 стягнуто і перераховано 178144,88грн. Залишок заборгованості по виконавчому документу становить 7876,68грн.(а.с.20-22)

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги, що приватним виконавцем створені умови щодо подвійного стягнення непереконливі.

З аналізу наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що стягувач ТОВ "Вердикт Капітал" подав заяву приватному виконавцю про примусове виконання рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 11.07.2011р., на підставі виконавчого листа №2-485, який на момент звернення не був виконаний, за місцем проживання боржника, в межах строків пред`явлених до виконання, тобто у відповідності до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги, що постановою головного державного виконавця Лівобережного ВДВС у м.Маріуполі Капустинською О.А. 05.10.2020 року було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-485/11 від 11.07.2011 року, внаслідок його повного виконання, проте суд не надав оцінки наданому доказу - неспроможні.

Вказана постанова була винесена державним виконавцем 05.10.2020 року, тобто, після відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження 29.04.2020 року, на момент часу, коли виконавчий документ майже пів року знаходився на виконанні у приватного виконавця, тим більше за іншим виконавчим провадженням ВП №28216761.

Доводи апеляційної скарги, стосовно законодавчо встановлених скорочених строків розгляду справ вказаної категорії, слушні. Проте, зі скаргою боржниця звернулася 17.07.2020 року, під час дії карантину, який тривав, згідно постанови КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVІD -19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV» з 12.03.2020 року до 31.07.2020 року.

Висновки, що тривалий розгляд справи призвів до незаконного стягнення більше ніж 7 тисяч гривень непереконливі.

Відповідно позиції Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2020 року та не стали підставою для висновків колегії суддів апеляційної інстанції про необхідність її скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що суд першої інстанції вірно застосував норми процесуального закону.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 22 березня 2021 року.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: В.М. Барков

М.Ю. Лопатіна