Провадження номер 2/741/153/21
Єдиний унікальний номер 741/1335/20
РІШЕННЯ

іменем України

10 березня 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретарів судового засідання Качан О.В., Сокирка Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Носівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії Головного управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

28 жовтня 2020 року до Носівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області (надалі АТ «Ощадбанк»), до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 48178 грн. 73 коп., яка виникла станом на 08 вересня 2020 року, та судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що від 22 серпня 2019 року між ПАТ «Ощадбанк», найменування кого було змінено на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено Договір у вигляді заяви про приєднання № 2314095/060217 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), що було здійснено у відповідності до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05 серпня 2015 року № 694 (в редакції постанови правління від 18 лютого 2019 року, який набрав чинності 01 квітня 2019 року). На підставі вказаної заяви відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні на умовах тарифного пакету «Мій комфорт».

В заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), яка є складовою Заяви на приєднання, ОСОБА_1 просив банк надати йому кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на його кредитний рахунок. При цьому, банк встановив ОСОБА_2 як клієнту банку кредит у сумі 50000 грн. Процентна ставка за кредитом була фіксованою і складала 38 процентів річних за користування кредитними коштами.

Проте ОСОБА_1 належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим станом на 08 вересня 2020 року виникла заборгованість в сумі 48178 грн. 73 коп., яка складається із: 47797 грн. 00 коп. загальної суми заборгованості; 135 грн. 59 коп. - загальної суми заборгованості за РКО; 3 грн. 71 коп. загальної суми нарахованої пені; 4 грн. 51 коп. суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 214 грн. 61 коп. - розміру 3% річних на суму простроченого кредиту; 22 грн. 61 коп. розміру річних на суму нарахованих та несплачених процентів, питання про стягнення якої разом з витратами по сплаті судового збору на суму 2102,00 грн. порушується у позові.

Представник позивача АТ «Ощадбанк» в судове засідання не з`явився, але направив до суду клопотання від 04 січня 2021 року № 100.19-09/19184, у якому указав, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує (а. с. 53).

Відповідач ОСОБА_1 04 грудня 2020 року подав до суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, з наслідками визнання позову обізнаний (а. с. 46).

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»,у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

26 січня 2021 року в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 просив суд надати час для самостійної оплати частини боргу, у зв`язку з чим було оголошено перерву до 10:00 год. 10 березня 2021 року.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, у судове засідання 10 березня 2021 року не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов у визначені строки та жодних заяв чи клопотань до суду не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд визнає за необхідне відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову, адже таке визнання в частині окремих складових кредитної заборгованості суперечить закону.

Вивчивши матеріали справи, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з нижченаведеного.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 22 серпня 2019 року було підписано Заяву № 2314095/060217 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки) від 22 серпня 2019 року.

Як слідує з пункту 3.4. Банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває Клієнту поточний рахунок за тарифним пакетом «Мій комфорт»

Відповідно до п. 3.4.1 заяви про приєднання банк відкрив поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривнях України за тарифним пакетом «Мій комфорт», тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті банку та/або інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку.

З підписанням заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування відповідно до обраної ним програми кредитування ОСОБА_1 було встановлено відновлювану кредитну лінію в розмірі 50 000 грн. та встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 38,00 відсотків річних.

Як вбачається із розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, у період дії договору станом на 08 вересня 2020 року відповідач належним чином не дотримувався умов договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 48178 грн. 73 коп., яка складається із: 47797 грн. 00 коп. загальної суми заборгованості; 135 грн. 59 коп. - загальної суми заборгованості за РКО; 3 грн. 71 коп. загальної суми нарахованої пені; 4 грн. 51 коп. суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 214 грн. 61 коп. розміру 3% річних на суму простроченого кредиту; 22 грн. 61 коп. розміру річних на суму нарахованих та несплачених процентів (а. с. 19-20).

Відповідно до п. 1.1. договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, АТ «Ощадбанк» відповідно до ст. 641 ЦК України шляхом оприлюднення цього документу «Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» на сайті www.oschadbank.ua оголошує пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб згідно зі ст. 634 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Ощадбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Факт надання в розпорядження відповідачу кредитних коштів та користування ними підтверджується наданим Банком до позовної заяви розрахунком заборгованості за вказаним договором, випискою по картковому особовому рахунку ОСОБА_1 про рух коштів, з якого вбачається, що відповідач через банкомат отримував готівку за рахунок кредитних коштів, здійснював операції розрахунку в торгово-сервісній мережі тощо (а. с. 23-30).

Враховуючи ті обставини, що відповідач умови кредитного договору не виконував, використані кредитні кошти Банку не повернув, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов АТ «Ощадбанк підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення суми основної заборгованості 47797 грн. 70 коп., витрат вiд інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 4 грн. 51 коп., розміру 3 % річних на суму простроченого кредиту 214 грн. 61 коп. та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів 22 грн. 61 коп., на спростування розрахунку яких відповідачем не надано власного розрахунку, а наявний у позові розрахунок ніяким чином не спростовано.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією за розрахунково-касове обслуговування на суму 135 грн. 59 коп., суд керується таким.

Так, у відповідності до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Так як обслуговування кредиту у зв`язку із його наданням відповідає економічним потребам саме банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Вказана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року, в Постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року - справа № 666/4957/15-ц, провадження № 61-43940св18 та у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) Верховним Судом України 16 листопада 2016 року у висновках за результатами розгляду справи №6-1746цс16.

Відповідно ж до ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Передбачивши у договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а. с. 8) сплату комісії за обслуговування кредитом, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, АТ «Державний ощадний банк України» разом з цим у позовній заяві не зазначив, які саме конкретно послуги за вказану комісію надавались позичальнику ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд робить висновок про безпідставність вимог АТ «Державний ощадний банк України» щодо стягнення заборгованості за РКО, адже такі вимоги є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині.

У частині вирішення питання про стягнення пені на суму 3 грн. 71 коп. суд керується таким.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Разом з тим, заява про приєднання № 2314095/060217 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не містить таких умов договору, на підставі яких було розраховано суму пені 3 грн. 71 коп., не містить такого обґрунтування і позовна заява.

На підтвердження використання кредитного карткового рахунку банком надана виписка по картковому рахунку, що є регістрами аналітичного обліку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначається для видачі або відсилання клієнту, оскільки сама по собі вказана виписка не може вважатись належним та достовірним доказом в розумінні ст. ст. 77, 79 ЦПК України, який би підтверджував укладення між сторонами кредитного договору на тих умовах, які визначив банк у позові, встановлення та досягнення між сторонами згоди щодо всіх його істотних умов, а саме розміру такої складової як пеня.

Тому в задоволенні вимог у частині стягнення пені у розмірі 3 грн. 71 коп. необхідно відмовити.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст.141ЦПКУкраїни судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 2102 грн., що підтверджується відповідним меморіальним ордером (а. с. 4).

Ураховуючи, що на час подачі відповідачем заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто 1051 грн.

Решту судових витрат суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (99,71 %), суд уважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок повернення судових витрат пропорційно до задоволеної частини позовних вимог 1047 грн. 95 коп., які підтверджені документально (а. с. 4).

На підставі ст. 2, 12, 13, 76 81, 89, 259,263 265,268,272,273 ЦПК України, та керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 599, 1050, 1048, 1054 та 1056 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 48039 (сорок вісім тисяч тридцять дев`ять гривень) 43 коп. яка складається із: загальної суми основної заборгованості 47797 грн. 70 коп., витрат вiд інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 4 грн. 51 коп., розміру 3 % річних на суму простроченого кредиту 214 грн. 61 коп. та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів 22 грн. 61 коп.

У задоволенні позову в іншій частині заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1047 (одна тисяча сорок сім) гривень 95 коп.

Повернути акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду за меморіальним ордером від 30 вересня 2020 року № , у розмірі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня.

Позивач: акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12г, код згідно з ) в особі філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 27, код згідно з )

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено тільки вступну і резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 10 березня 2021 року.

Суддя А.О. Крупина