Справа № 559/501/20
Провадження № 2/559/115/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

за участю представника позивача Лопухович А.О. ,

представника третьої особи Матвійчука С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовною заявою ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації, до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 5 червня 2003 року між її сином, ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб Мирогощанською сільською радою Дубенського району Рівненської області. Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 13 листопада 2012 року шлюб між ними розірваний. Дитина залишилася проживати із матір`ю. ІНФОРМАЦІЯ_2 його мати, ОСОБА_5 , померла. Наказом Дубенської районної державної адміністрації №113 від 12 грудня 2019 року її внук, ОСОБА_4 , тимчасово влаштований у її сім`ю до прийняття відповідного рішення про влаштування дитини. Відповідач відмовився забирати дитину, як батько.

Причиною звернення із даним позовом до суду є те, що ОСОБА_3 абсолютно не цікавиться долею свого сина. За життя матері, ОСОБА_5 , внук ОСОБА_4 проживав із нею. Ще й тоді, відповідач не цікавився його життям, не допомагав матеріально, не бачився із ним останніх декілька років. ОСОБА_3 зареєстрований у її житловому будинку, але фактично з нами не проживає з 2013 року, про що свідчить акт Мирогощанської сільської ради. Місце його теперішнього проживання їй невідоме.

На даний час вона самостійно повністю забезпечую внука усім необхідним для його розвитку, навчання і зростання. Він навчається у 9-Г класі Дубенської гімназії №2. Відповідача не турбує як і з ким проживає його син, хто його забрав після смерті матері, як навчається, чим цікавиться, яких успіхів досягає. Протягом останніх більше трьох років він не відвідує його, не бачиться із ним, не спілкується, як батько. Між ними відсутній зв`язок, який має бути між рідними батьком і сином. Подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Лопухович А.О. позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві, яку просять задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки не повідомив, заяв та клопотань від нього не надходило.

Представник третьої особи: служби у справах дітей Дубенської РДА - Матвійчук С.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, показав, що відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування, вважають за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 9).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

Наказом Дубенської районної державної адміністрації №113 від 12 грудня 2019 року ОСОБА_4 тимчасово влаштований в сім`ю ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 , до прийняття відповідного рішення про влаштування дитини (а.с. 11).

Як свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

У свідоцтві про народження відповідача ОСОБА_3 матір`ю зазначена ОСОБА_2 (а.с. 6).

Згідно довідки виконавчого комітету Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області №557/02-2 від 28.02.2020, ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 . До складу її сім`ї входять: син - ОСОБА_3 та онук - ОСОБА_4 (а.с. 12).

Як свідчить акт обстеження умов проживання №9 від 10.03.2020, складений комісією Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_2 проживає разом з внуком ОСОБА_4 , який знаходиться на її утриманні. ОСОБА_3 за місцем реєстрації з 2013 року не проживає, участі у вихованні сина ОСОБА_4 не приймає (а.с. 13).

ОСОБА_4 навчається в 9-Г класі Дубенської гімназії №2 Дубенської міської ради, характеризується позитивно. Батько дитини батьківських зборів не відвідував і жодного разу не проявляв інтерес до шкільного життя ОСОБА_4 , про що свідчить надана довідка та характеристика (а.с. 14, 15).

Згідно висновку органу опіки та піклування Дубенської РДА від 25 січня 2021 року № 256/02-13/21, вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 37-40).

За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позивачкою було надано суду достатньо доказів та пояснень того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_4 і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини.

Як зазначено в ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи викладене, пояснення учасників судового засіданні, висновок органу опіки та піклування Дубенської РДА суд вважає, що відповідач свідомо ухилявся та ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно свого сина. Він не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач взагалі не спілкується з сином, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Зазначене є підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 840, 80 грн. (а.с. 3).

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 141, 150,155, 164, 166,169, 180 СК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації (місцезнаходження: вул. Д.Галицького, 17, м. Дубно Рівненської області, ), до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. на повернення сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 22.03.2021.

Суддя: Р.В. Ралець