Номер провадження: 22-ц/813/4117/21
Номер справи місцевого суду: 518/845/18
Головуючий у першій інстанції Тарасенко М. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 11 листопада 2020 року у складі судді Тарасенка М.С.,

в с т а н о в и в:

В провадженні Ширяївського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 11 листопада 2020 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №518/1256/20 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт», ОСОБА_1 про визнання договору позики удаваним правочином, визнання договору позики частиною правочину про спільну діяльність, визнання правочину недійсним.

Не погоджуючись з цією ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,в якій просить суд її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Просив постановити окрему ухвалу про порушення Ширяївським районним судом Одеської області норм процесуального права при постановленні ухвали про зупинення провадження від 11.011.2020 та розглянути апеляційну скаргу у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали даної справи дозволяють об`єктивно у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у цій справі. Наявність у провадженні іншої справи за позовом ОСОБА_2 об`єктивно не перешкоджає розгляду основної справи. Зупинивши розгляд даної справи, суд грубо порушив право ОСОБА_1 на розгляд справи упродовж розумного строку і на доступ до правосуддя. В апеляційній скарзі апелянт послався на постанову Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №464/1713/18. Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просив розглянути справу з повідомлення (викликом) учасників справи з посиланням на виключне значення цієї справи для скаржника.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 виклав заперечення щодо доводів апеляційної скарги.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом є безпідставна відмова відповідача повертати грошові кошти надані йому позивачем під розписку.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

До передбачених ст.260 ЦПК України вимог щодо змісту ухвали, яка викладається окремим документом, належить мотивувальна частина із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Однак суд першої інстанції не дотримався вимог викладених норм цивільного процесуального закону та формально послався на об`єктивну неможливість розгляду справи, не зазначивши будь-якого обґрунтування такої неможливості.

В оскаржуваній ухвалі місцевий суд не спростував доводів позивача щодо достатності доказів на підтвердження своїх позовних вимог, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 вказано, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Зупиняючи провадження у справі, суд належним чином не обґрунтував зв`язку між очікуваними висновками рішення суду за наслідками розгляду іншої справи та предметом даного спору; не конкретизував, в чому з огляду на характер заявлених вимог неможливо розглянути справу без попереднього розгляду іншої справи, тобто не не встановив необхідних умов для зупинення провадження у справі, які передбачені п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суди зобов`язані при вирішенні питання щодо зупинення провадження по справі перевіряти і той факт, що така процесуальна дія не вплине на розумність тривалості судового розгляду конкретної справи.

Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Із матеріалів даної справи вбачається, що справа перебуває в провадженні суду першої інстанції з червня 2018 року. Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що зупинення провадження у справі призведе до порушення розумних строків розгляду справи та порушить права сторін на своєчасність її розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про зупинення провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі є обґрунтованими.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Підстав для винесення окремої ухвали щодо процесуальних рішень місцевого суду апеляційним судом не встановлено, право апелянта відновлено шляхом задоволення апеляційної скарги, справу по суті не вирішено.

Керуючись ст.ст.374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 11 листопада 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: