Справа № 344/2900/21
Провадження № 22-ц/4808/603/21
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І.А.
Суддя-доповідач Девляшевський
У Х В А Л А

19 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Девляшевського В.А., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену головуючою суддею Пастернак І.А. 26 лютого 2021 року у справі за позовом Державного підприємства Виробниче об`єднання Карпати до Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Івано-Франківська обласна державна адміністрація, Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради в особі Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківська філія Державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "ДІПРОМІСТО" імені Ю.М. Білоконя, про визнання незаконним та скасування Наказу Міністерства Юстиції України "Про задоволення скарги" ,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 26 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за позовом Державного підприємства Виробниче об`єднання Карпати до Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Івано-Франківська обласна державна адміністрація, Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради в особі Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківська філія Державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "ДІПРОМІСТО" імені Ю.М. Білоконя, про визнання незаконним та скасування Наказу МЮУ "Про задоволення скарги" та стягнення судових витрат.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на те, що суд невірно визначив його статус, як відповідача. Вважає, що у даній справі він повинен брати участь в якості третьої особи, а не відповідача, оскільки участі у прийнятті наказу Міністерства юстиції України "Про задоволення скарги", який позивач просить визнати незаконним та скасувати, він не приймав. Посилаючись на вищенаведене, просить ухвалу суду про відкриття провадження скасувати, застосувавши наслідки, передбачені п.7 ч.1 ст. 374 ЦПК України, а справу направити до іншого суду за встановленою підсудністю.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню з наступних підстав.

Стаття 353 ЦПК України передбачає вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Відповідно до ч.2 зазначеної статті, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційний суд зауважує, що станом на час відкриття провадження у даній справі вже діяв Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» №460-IX від 15 січня 2020 року (набув чинності 08 лютого 2020 року), яким, зокрема, виключено пункт 8 ст.353 ЦПК України про можливість оскарження окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності, а також п.7 ч.1 ст. 374 ЦПК України, яким регулювалися повноваження апеляційного суду на скасування ухвали про відкриття провадження у справі і на направлення справи для розгляду до іншого суду за встановленою підсудністю.

Тому апеляційний суд приходить до висновку, що набуття чинності вищезазначеного Закону виключає можливість оскарження згаданої ухвали окремо від рішення суду.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що неможливо припустити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків цивільного характеру буде остаточно вирішено (справа «Балатський проти України» (BALATSKYYv. UKRAINE), рішення від 25 жовтня 2007 року). Також Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (справа «Шульга проти України» (SHULGA v. UKRAINE), рішення від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (справа «Мусієнко проти України» (MUSIYENKO v. UKRAINE), рішення від 20 січня 2011 року).

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 61-19138сво18 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц.

Апеляційний суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду звертала увагу й на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Щодо доводів апелянта про те, що він у даній справі не може брати участь в якості відповідача, апеляційний суд зауважує наступне.

Згідно висновку Верховного Суду в постанові від 22 січня 2020 року в справі №344/13973/17 пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц, від 23 січня 2019 року в справі №303/2845/15-ц та від 02 жовтня 2019 року в справі №461/6793/15-ц.

Відповідно до п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 353, 357, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 26 лютого 2021 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення її копії.

Суддя В.А. Девляшевський