Справа № 588/63/21
№ провадження 2/588/142/21
18.03.2021 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Безкоровайної А.С., представника позивача Яценка А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у м. Тростянці цивільну справу за позовомАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Представник позивача Гребенюк О.С. у січні 2021 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 25.12.2007 року відповідачка звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву, в якій підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на сайті позивача, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.
Позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі. Натомість позивач вважає, що ОСОБА_2 не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, простроченими відсотками.
Ухвалою суду від 20.01.2021 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Протокольною ухвалою суду від 23.02.2021 у зв`язку з неявкою відповідачки судовий розгляд було відкладено.
Представник позивача Яценко А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав вкладених у позовній заяві, проти заочного рішення не заперечив.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких мотивів.
Судом установлено, що 25.12.2007 року ОСОБА_2 підписала Заяву, в якій на зворотньому боці визначено такі умови кредитування: валюта - гривня; сума кредитного ліміту - 500 грн.; базова відсоткова ставка 36 % з розрахунку 360 днів на рік; строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки; порядок погашення заборгованості: щомісячний платіж в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення боргу по Кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і шляхом списання коштів Банком з дебетової картки (а.с. 38).
У вказаній Заяві від 25.12.2007 також зазначено, що разом заявник ознайомилась з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовій формі.
З довідки позивача про видані ОСОБА_2 кредитні картки установлено, що відповідач отримала 7 карток: номером НОМЕР_1 відкрита 03.12.2007 із терміном дії до 12/11 року; номером НОМЕР_2 , яка відкрита 20.05.2010 із терміном дії до 04/14 року; номером НОМЕР_3 , яка відкрита 26.12.2011 із терміном дії до 01/15 року; номером НОМЕР_4 , яка відкрита 14.08.2012 із терміном дії до 01/16 року; номером НОМЕР_5 , яка відкрита 29.12.2014 із терміном дії до 12/18 року; номером НОМЕР_6 , яка відкрита 23.11.2018 із терміном дії до 09/21 року; номером НОМЕР_7 відкрита 09.11.2017 із терміном дії до 11/21 року (а.с.37).
Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за тілом кредиту, яка розрахована позивачем, обґрунтованості нарахування позивачем відсотків за ставкою 43,2 %, суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За приписами статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, з якими ознайомлений під підпис в день укладення договору.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
На позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а також розмір боргу.
Позивач, обґрунтовуючи позов, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором посилався на Умови та правил надання банківських послуг (а.с.39-48), а також Заяву від 25.12.2007, яку підписала ОСОБА_2 , і яка містить розмір базової відсоткової ставки 36 % з розрахунку 360 днів на рік.
Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.39-48), доданий позивачем до позовної заяви не містить підпису ОСОБА_2 .
За таких обставин, наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені в заяві-анкеті позичальника, яка безпосередньо підписана нею і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.
Відтак, суд дійшов висновку, що умови укладеного сторонами кредитного договору визначено лише у Заяві від 25.12.2007 року.
Відповідачка, починаючи з 30.12.2007 року постійно користувалася кредитними картками, що підтверджується випискою про рух коштів по кредитним карткам шляхом зняття готівки у банкоматі, оплати товарів, послуг зв`язку тощо (а.с.27-35). При цьому ОСОБА_2 поповнювала кредитні картки з метою погашення використаного кредитного ліміту та відсотків.
Відповідно до розрахунків заборгованості, доданих позивачем до заяви та виписки про рух коштів по кредитним карткам спірна заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідачки почала утворюватись з 17.10.2018 року. З 22.09.2018 по 17.10.2018 на картковому рахунку № НОМЕР_5 не було боргу, обліковувався позитивний залишок після операції.
У період з 17.10.2018, коли почав утворюватись борг за тілом кредиту, позивач за даними розрахунку заборгованості з період з 01.06.2015 по 30.11.2020 нараховував відсотки за ставкою 3,6% на місяць або 43,2 % на рік (а.с.17-26).
Натомість як установлено судом сторонами погоджено розмір відсоткової ставки - 36 %.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки до 43,2% річних позивач всупереч положеннями статей 81 ЦПК України суду не надано.
Крім того, відповідно до частин 2 та 3 статті 1056-1 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банк змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.
Отже, нарахування позивачем відсотків за ставкою 43,2 % у період з 17.10.2018 по 30.11.2020 є необґрунтованим.
Крім того, як установлено судом з наданого банком розрахунку заборгованості (01 червня 2015 року по 30 вересня 2019 року) банк у спірний період утворення боргу з 01.12.2018 по 30.09.2018 погашав відсотки на загальну суму 7918,74 грн. за рахунок тіла кредиту (колонка № 4 вказаного розрахунку). Таким чином, позивач борг за тілом кредиту збільшив на 7918,74 грн., самовільно погасивши за рахунок тіла кредиту самостійно визначену ним за збільшеною в односторонньому порядку ставкою суму відсотків.
Доказів погодження сторонами договору в письмовій формі такого порядку погашення відсотків позивачем не надано. Такі дії позивача не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами.
При цьому позивач, крім погашення у наведений вище неправомірний спосіб відсотків в сумі 7918,74 грн., просить також стягнути з відповідачки 5523,29 грн. заборгованості за «простроченими відсотками», які також розраховані за ставкою 43,2 %.
У період з 17.10.2018 по 30.11.2020 на кредитний рахунок ОСОБА_2 шляхом її поповнення через термінал, перерахування з інших карток - у рахунок погашення заборгованості надійшло 7429,94 грн.
Позивачем не надано до суду розрахунку відсотків за користування відповідачкою кредитом за погодженою з останньою ставкою 36 %.
За таких обставин, ураховуючи сплачені ОСОБА_2 кошти (7429,94 грн.) за користування кредитом, і не доведення на виконання вимог статей 12,81 ЦПК України, що сума відсотків за ставкою 36 %, перевищує сплачені відповідачкою кошти, тому підстави для стягнення з відповідачки 5523,29 грн. заборгованості за «простроченими відсотками» розраховані за ставкою 43,2 % відсутні.
Таким чином, суд дійшов висновку позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Позивачем при зверненні з цим позовом до суду сукупно сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп (а.с.57,74).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково на 68,59 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1556,99 грн.(2270 грн. 00 коп. х 68,59%) судового збору.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду або через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 22.03.2021 року.

Суддя М.В. Щербаченко