Дата документу 17.03.2021 Справа № 335/8130/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/8130/20 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1059/21 Гашук К.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - адвоката Ременюк Тетяни Олександрівни на ухвалу Орджонікідевського районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державний реєстратор виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенков Сергій Олександрович, про скасування запису про право власності,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи» про скасування запису про право власності.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова С.О.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що в провадженні суду знаходиться справа за його позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державний реєстратор виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенков С.О., про скасування запису про право власності.

Зазначає, що на теперішній час товариство має реальну та об`єктивну можливість розпорядження майном, що належить йому.

Вказує, що з огляду на те, що майно набуте у протиправний спосіб, основним видом діяльності відповідача є надання фінансових послуг, існує велика вірогідність подальшого перепродажу належного йому мана для отримання незаконного збагачення, отже - остаточної його втрати для нього, що суттєво ускладнить або зробить неможливим рішення суду про скасування запису про право власності.

Крім того, зазначає, що на теперішній час в провадженні суду також знаходиться справа за його позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи» про усунення перешкод в користуванні квартирою, оскільки у грудні 2020 року він виявив, що у вхідних дверях його квартири змінені замки, двері пошкоджені та наклеєні оголошення про погрозу, в той час як в квартирі залишилися його особисті речі та інше майно.

Приймаючи до уваги, що предметом позову є скасування запису про право власності щодо нерухомого майна, накладення арешту на квартиру відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволені позову.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 площею 48,92 кв.м., житловою площею 27,25 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2021 року заяву задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,92 кв.м., житловою площею 27,25 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101

У апеляційній скарзі представник ТОВ «Кредитні ініціативи» - адвокат Ременюк Т.О. зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що залишилось поза увагою суду, що ухвалою від 08.08.2019 року у справі за позовом про скасування рішення державного реєстратора вже було накладено арешт на спірну квартиру. Ухвала суду не містить жодних мотивів, причин, та будь-яких об`єктивних сумнівів того, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Не враховано, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарський діяльності юридичної особи. Заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, не досліджена необхідність зустрічного забезпечення з урахуванням необхідності гарантії виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором. Просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову.

Вислухавши доповідь судді, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходів з того, що між сторонами дійсно існує спір, обраний позивачем вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами оскаржуваної ухвали свідчать про те, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо правомірності реєстрації за ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державним реєстратором Ільщенковим С.О. прийнято рішення про державну реєстрацію за ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на вказану квартиру, яка була передана позивачем в іпотеку.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії (п.п. 1,2 частини першої статті 150 ЦПК України).

За приписами частини третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

З наведеного вбачається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому заявник не зобов`язаний подавати суду докази.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відтак, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів, які б підтверджували що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі відчуження ТОВ "Кредитні ініціативи" спірного нерухомого майна.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих передчасних дій із боку відповідача, з тим, що забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з приписами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на об`єкти нерухомого майна та їх обтяження підлягають державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Проте у випадку, якщо до скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав щодо об`єкта нерухомого майна буде проведена державна реєстрація прав на цей об`єкт за іншою особою, внесення запису про скасування державної реєстрації прав буде неможливим до моменту скасування цієї державної реєстрації прав у встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядку.

Враховуючи наведені заявником обставини вибуття квартири з його власності, є підстави вважати, що з огляду на особливості функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно незастосування заходів забезпечення позову ускладнить внесення до реєстру записів про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, яке оскаржує заявник, в разі задоволення позову та зумовить необхідність звернення до суду з новими позовами.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду.

З приписів Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що накладення арешту та заборона вчинення реєстраційних дій спрямовані на тимчасову заборону розпорядження будь-якими особами нерухомим майном та зупинення проведення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна.

Зазначені заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами ОСОБА_1 , оскільки їх вжиття буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, не зумовить фактичного вирішення спору по суті та не порушує будь-яких прав третіх осіб.

До того ж судова колегія враховує, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та не порушують права скаржника.

Доводи апеляційної скарги про незастосування судом першої інстанції зустрічного забезпечення висновків суду не спростовують, оскільки в даній справі застосування зустрічного забезпечення було правом суду, а не його обов`язком в зв`язку із відсутністю передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України підстав обов`язкового застосування судом зустрічного забезпечення.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - адвоката Ременюк Тетяни Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідевського районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2021 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 22 березня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко