Справа № 674/287/21
Провадження № 2/674/318/21
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

22 березня 2021 року м.Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Шафікова Ю.Е., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» до ОСОБА_1 , начальника відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дунаєвецької міської ради Севастьянової Алли Миколаївни, головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дунаєвецької міської ради Дзюби Тетяни Аркадіївни, державного реєстратора Маківської сільської ради Тимощука Івана Павловича про визнання укладених додаткових угод по розірванню договорів оренди нечинними та визнання дій незаконними,-

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , начальника відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дунаєвецької міської ради Севастьянової Алли Миколаївни, головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дунаєвецької міської ради Дзюби Тетяни Аркадіївни, державного реєстратора Маківської сільської ради Тимощука Івана Павловича, в якому просить:

- визнати додаткові угоди по розірванню основних договорів, стороною яких є ТОВ «Відродження» нечинними та внести зміни до державного реєстру про скасування договорів про розірвання договорів оренди (у яких представником ТОВ «Відродження» виступає ОСОБА_1 ) для відновлення права, яке існувало на момент чинності договору;

- визнати дії державних реєстраторів незаконними, які надані із зловживанням наданих повноважень державному реєстратору.

В обгрунтування позовної заяви ТОВ «Відродження» вказує на те, що ОСОБА_1 , діючи як директор ТОВ, без відома власника підприємства, таємним шляхом шахрайськими діями, не маючи відповідних повноважень, ввівши в оману орендодавців, уклав додаткові угоди про розірвання договорів оренди землі всупереч інтересам ТОВ. У зв`язку з наведеним, позивач вважає, що укладені угоди є нечинними. Також, зазначає, що державні реєстратори, зловживаючи своїми повноваженнями, незаконним шляхом здійснили розірвання договорів за співучастю з колишнім директором ОСОБА_1 , чим порушили ст.365-2 п.1 КК України, а державний реєстратор Тимощук І.П., крім того, здійснив крадіжку з Державного бюджету, шляхом внесення не повної суми за виконання реєстраційної дії.

Разом з позовною заявою ТОВ «Відродження» подало заяву про забезпечення позову, яку ухвалою Дунаєвецького районного суду від 15 березня 2021 року було повернуто позивачу у зв`язку з невідповідністю вимогам ст.151 ЦПК України.

19 березня 2021 року ТОВ «Відродження» подало заяву про забезпечення позову у якій просить суд:

-заборонити відповідачу ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії по розірванню договорів оренди, стороною яких є ТОВ «Відродження», а він ( ОСОБА_1 ) виступає як директор ТОВ «Відродження»;

-заборонити іншим особам (будь-яким державним реєстраторам) вчиняти будь-які дії, стороною яких є ОСОБА_1 як директор ТОВ «Відродження».

В обгрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що минулим директором ТОВ «Відродження» ОСОБА_1 на даний час здійснюються дії по розірванню договорів оренди для ведення особистого селянського господарства, вказані дії можуть вплинути на дохід підприємства, товариство змушене буде зупинити посіви культур, так як при розірванні договорів підприємство не має права користуватись земельними ділянкам, що може завдати значні збитки. Невжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду, оскільки відповідач розпочав перереєстровувати вказані договори на своє підприємство і в майбутньому матиме право користуватись земельними ділянками та претендувати на урожай, У зв`язку з наведеним, просить суд вжити вищевказані заходи забезпечення позову.

Згідно положень ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Вимоги до змісту заяви про забезпечення позову визначені ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до п.4Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

При цьому, згідно вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Такий правовий висновок щодо розуміння сутності інституту забезпечення позову наведений у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 924/150/17.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд вважає, що ТОВ «Відродження» не обґрунтувало та не підтвердило доказами необхідність вжиття заходів забезпечення позову, шляхом встановлення заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії по розірванню договорів оренди, стороною яких є ТОВ «Відродження» на майбутнє та вчиняти будь-які дії державним реєстраторам стороною яких є ОСОБА_1 як директор ТОВ «Відродження».

Відповідно до пред`явленого позову, предметом спору є не будь-які угоди, укладені ОСОБА_1 від імені ТОВ «Відродження», а виключно угоди про розірванню договорів оренди конкретних земельних ділянок, які є укладеними та існують у правовому полі на час звернення до суду з позовом. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 на даний час не є керівником або уповноваженою особою ТОВ "Відродження", відповідно, не може бути представником та діяти будь-яким чином від імені ТОВ "Відродження". Гіпотетична можливість здійснення останнім у майбутньому дій по розірванню договорів оренди земельних ділянок, орендарем яких на даний час є ТОВ "Відродження", не порорджує на час звернення до суду з клопотанням про забезпечення позову в межах пред`явленого позову жодних правових наслідків.

Враховуючи викладане, вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач не є співмірним та виходить за межі позовних вимог ТОВ «Відродження», ніяким чином не впливає на виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому суд в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовляє.

Керуючись статями 149, 150, 153,260-261, 353 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду або через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ю.Е. Шафікова