Ухвала

19 березня 2021 року

м. Київ

справа № 127/10201/20

провадження № 61-2689ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу Міністерства інфраструктури України на постанову Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства інфраструктури України, державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання протиправними та скасування наказів Міністерства інфраструктури України від 08 жовтня 2019 року № 8-Ос, від 18 листопада 2019 року № 36-Ос, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства інфраструктури України, державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «Адміністрація морських портів України») про визнання протиправними та скасування наказів Міністерства інфраструктури України від 08 жовтня 2019 року № 8-Ос, від 18 листопада 2019 року № 36?Ос, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада

2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та не подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада

2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

Міністерства інфраструктури України на постанову Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2021 року,в якійзаявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що розгляд справи було призначено на 21 жовтня 2020 року, проте було відкладено на 05 листопада 2021 року в зв`язку з неявкою сторін у судове засідання.

Згідно відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, судова повістка про виклик ОСОБА_1 в судове засідання

на 21 жовтня 2020 року не була вручена позивачеві, поштова кореспонденція повернута з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що в розумінні статей 128, 130 ЦПК України є неналежним повідомленням позивача.

У судове засідання 05 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 та його представники не з`явились, тому було оголошено перерву у справі

до 23 листопада 2020 року.

Згідно відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення судова повістка про виклик ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 05 листопада 2020 року, не була вручена позивачеві, оскільки повернулася «за закінченням терміну зберігання», що є неналежним повідомленням його про день та час судового розгляду. Також апеляційним судом досліджено заяву ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на іншу дату та визнання причини його неявки в судове засідання поважною, у зв`язку з його хворобою, докази зобов`язувався надати у наступному судовому засіданні.

Представник заявника - адвокат Маліцька І. О. отримала виклик до суду на 05 листопада 2020 року, проте відносно адвоката Маліцької І. О. в Єдиному реєстрі адвокатів України міститься інформація про зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю згідно пункту 3 частини першої

статті 31 Закону України «Про адвокатську діяльність» з 30 вересня 2020 року по 30 березня 2021 року на підставі рішення № 214/2020 кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 30 вересня

2020 року, тобто повноваження представника позивача адвоката

Маліцької І. О. не підтверджені.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не був належним чином повідомлений про судове засідання, призначене на 05 листопада 2020 року.

Судові повістки про виклик в судове засідання, призначене на 23 листопада 2020 року, суд направляв позивачу на адресу проживання, зазначену ним у позові: квартира АДРЕСА_1 , проте повістка повернулась невручена за закінченням терміну зберігання. Також повістка направлялася на адресу, зазначену ОСОБА_1 у його заяві, як адресу для листування: офіс АДРЕСА_2 (адреса адвоката Маліцької І. О.), яка була отримана.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду, призначеного на 21 жовтня 2020 року, 05 листопада 2020 року

та 23 листопада 2020 року, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повторну (другу поспіль) неявку в судове засідання

ОСОБА_1 та, як наслідок, залишення позову без розгляду.

З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги Міністерства інфраструктури Україниє безпідставними.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Доводи касаційної скарги не свідчать про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків апеляційного суду.

Правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при винесенні судового рішення, яким розгляд справи не закінчено, не викликає розумних сумнівів.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга Міністерства інфраструктури України на постанову Вінницького апеляційного суду від 21 січня 2021 року є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства інфраструктури України на постанову Вінницького апеляційного суду

від 21 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства інфраструктури України, державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання протиправними та скасування наказів Міністерства інфраструктури України від 08 жовтня

2019 року № 8-Ос, від 18 листопада 2019 року № 36-Ос, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович