н/п 2/490/685/2020 Справа № 490/3389/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі - Баришніковій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності, третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська Катерина Тарасівна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т., в якій просив виключити із числа власників нерухомості, яка складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного будинку.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на таке.

ОСОБА_7 на праві приватної власності належав будинок по АДРЕСА_1 (на даний час вулиця Матвіївська).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_8 , але своїх прав не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 . Після її смерті спадщину прийняли сини: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частках по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвами про право власності в порядку спадкування за законом відповідно від 11.04.2000 року та 20.04.2000 року (реєстровий номер 4-989, 4-1092).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.02.2003 року затверджена мирова угода за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про реальний розподіл майна після смерті матері ОСОБА_8 , за якою: ОСОБА_5 виплачує ОСОБА_6 за долю у спадковому майні після смерті матері ОСОБА_8 суму, еквівалентну 1500 доларів США до 29.12.2003 року.

За розпискою від 30.12.2003 року, складеною у присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_5 1500 доларів США за долю в будинку АДРЕСА_2 .

Однак, після виплати грошової компенсації ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину будинку не переоформив.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер. Після його смерті спадкоємцями є дочки померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

20.09.2018 року приватним нотаріусом Ягужинською К.Т. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування після смерті брата, так як є спадкоємцем другої черги.

Посилаючись на порушення свого права, позивач і просив про задоволення позовних вимог.

Протоколом автоматизованого розподілу цивільної справи від 19.04.2019 року справа передана судді Черенковій Н.П.

Після виконання вимог ст.ст.27,187 ЦПК України, ухвалою від 02.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження та визначено дату проведення підготовчого судового засідання на 12.08.2019 року.

30.07.2019 року приватним нотаріусом Ягужинською К.Т. направлено повідомлення суду про проведення судового засідання за її відсутності.

02.08.2019 року ОСОБА_3 направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, та позов визнала.

Аналогічну заяву надала ОСОБА_6 , яка представляє інтереси ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 12.08.2019 року задоволено клопотання адвоката Зозуля О.М., та постановлено про витребування від Першої Миколаївської нотаріальної контори та Державного нотаріального архіву Миколаївської області копії спадкової справи після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; від приватного нотаріуса Ягужинської К.Т. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_6 .

11.09.2019 року від Першої Державної нотаріальної контори надійшла відповідь про те, що всі документи нотаріальної контори по 2005 рік передані до Державного нотаріального архіву у Миколаївській області.

26.09.2019 року на адресу суду направлена копія спадкової справи № 378/98 після смерті ОСОБА_8 .

26.09.2019 року на адресу суду приватним нотаріусом Ягужинською К.Т. направлена копія спадкової справи після смерті ОСОБА_6 .

25.11.2019 року надійшла заява адвоката Зозуля О.М. про зупинення провадження у справі у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 - позивача по справі.

Ухвалою суду від 18.12.2019 року відкладено підготовче судове засідання для надання адвокатом свідоцтва про смерть позивача та можливості зупинення провадження у справі до прийняття спадщини спадкоємцями.

Ухвалою суду від 24.04.2020 року зупинено провадження у справі до 22.05.2020 року.

Ухвалою суду від 10.06.2020 року провадження у справі поновлено.

Спадкоємцями померлого ОСОБА_5 стали його діти ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 , які в порядку статті 55 ЦПК України є позивачами по даній справі як правонаступники.

При цьому, правонаступники просили визнати за ними право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 .

Сторони до судового засідання не з`явились, надали заяви про слухання справи у їх відсутність.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст. 123 ЦПК України.

Обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Центральної районної Ради від 17.06.1988 року за № 199, був власником будинку АДРЕСА_2 ).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_8 , але своїх спадкових прав не оформила.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після її смерті була заведена спадкова справа за № 378/98. За прийняттям спадщини звернулись діти померлої ОСОБА_8 : ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

11.04.2000 року нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Георгієвою О.Г. на підставі ст. 529 ЦУК України видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 ( реєстровий номер 4-989).

Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із вказаного житлового будинку, який належав ОСОБА_7 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була ОСОБА_8 , котра прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав.

Аналогічне свідоцтво видано ОСОБА_6 20.04.2000 року за номером 4-1092.

Право власності спадкоємці зареєстрували в ММБТІ відповідно 26.04.2000 року та 23.05.2000 року.

ОСОБА_6 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_5 про поділ спадкового майна.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.02.2003 року за даним позовом закрито провадження у справі із затвердженням мирової угоди, за якою ОСОБА_5 зобов`язується виплатити ОСОБА_6 його долю у спадщині після смерті ОСОБА_8 у розмірі, еквівалентному 1500 доларів США у строк до 29.12.2003 року.

30.12.2003 року ОСОБА_6 видав розписку про отримання від ОСОБА_5 1500 доларів США, які отримав у присутності свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , в результаті чого відмовився від своєї долі у спадщині, яка складається із долі 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 .

За приписами ст. 562 ЦК України, (чинній на 2003 року), розподіл спадкового майна проводився за згодою спадкоємців, тобто, спадкоємці, які отримали свідоцтво про право на спадщину, могли провести розподіл майна в натурі (реальний розподіл ), шляхом оформлення договору.

Правило про те, що розподіл майна проводиться спадкоємцями у відповідності до долі, слід розуміти як право спадкоємця при розподілі вимагати виділу майна, рівного по вартості його спадкової долі. Однак, при домовленості щодо розподілу майна, доля кожного із спадкоємців може не відповідати вартості спадкової долі. Це залежить від домовленості між спадкоємцями. Тому допускається можливість виплати одним із спадкоємців іншому грошової компенсації, про що вказується в угоді.

За приписами ст.115 ч.2 ЦК України (в редакції, чинній на момент 2003 року), можливий виділ долі із сумісної приватної власності шляхом отримання грошової компенсації. За такого, з моменту отримання грошової компенсації, право часткової сумісної власності припиняється.

Враховуючи виписане, можна прийти до висновку, що доля ОСОБА_6 припинилась 30.12.2003 року у вигляді 1/2 частки будинку АДРЕСА_2 .

Однак, ухвала суду від 03.02.2003 року щодо розподілу спадкового майна, шляхом затвердження мирової угоди не зареєстрована, та право власності ОСОБА_6 на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 не припинено.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Отже, як вбачається з матеріалів справи , право на 1/2 частину будинку ОСОБА_6 , отриманого в порядку спадкування після смерті матері припинилось в результаті реального розподілу шляхом виділу його частки у вигляді грошової компенсації.

У відповідності до п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставах правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 .

Після його смерті заведена спадкова справа 52/2018 приватним нотаріусом Ягужинською К.Т.

За прийняттям спадщини звернулись діти померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також його брат ОСОБА_5 .

Постановою від 20.09.2018 року приватним нотаріусом Ягужинською К.Т. ОСОБА_10 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , оскільки є спадкоємці першої черги.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

28.05.2020 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 (реєстровий номер 3-394), за яким після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями є його діти: ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 на спадщину, яка складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/4 частину будинку 28.05.2020 року.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, передбачений законом.

Належними способами захисту цивільних прав та інтересів у відповідності до приписів ст. 16 ЦК України, є: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; та інші.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, коли закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного або невизнаного або оспорюваного права особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.(ст.5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

За ст.1261 ЦК, у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Отже , позивачі є спадкоємцями першої черги, інших спадкоємців немає.

Частки у спадщині кожного із спадкоємцями за законом є рівними, у відповідності до приписів ст. 1267 ЦК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, № 63566/00, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року)

Враховуючи те, що спадкодавець - ОСОБА_5 правомірно набув право власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 в порядку реального розподілу майна, що підтверджується ухвалою суду про затвердження мирової угоди між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , але не зареєстрував перехід права власності, не здійснив внесення змін до реєстру речових прав на нерухоме майна, це не може бути підставою у позбавленні права на спадщину спадкоємців за законом.

При цьому, враховуючи вище виписане, суд приходить до висновку, що належним способом захисту є визнання припиненим право власності на 1/2 частину житлового будинку 92 за ОСОБА_6 , перехід цього права до ОСОБА_5 , та визнання за його спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках по 1/4 частині за кожним в порядку спадкування за законом. За такого, позов підлягає частковому задоволенню.

Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній не заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами, що не суперечить приписам ст.141 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.12,13,76-81,89,95,141,229,258,259,263-266,268,273-280, 352,354 п.п. 15.5 п 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Припинити право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 на 1/4 частину за кожним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 15.03.2021 року.

Суддя Черенкова Н.П.