"19" березня 2021 р.
Справа № 642/6930/20
Провадження № 2/642/113/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Ленінського районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Грінчук О.П.

з участю секретаря Антоненко Н.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, вказуючи, що протягом останнього року між ним та дружиною стосунки розладились, зникло взаєморозуміння, через постійні скандали проживання однією сім`єю стало неможливим. Тривалий час кожен живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила існування. Шлюбні стосунки між ними відсутні понад півроку. Примирення неможливе через напруженість у відносинах. Від шлюбу мають малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, він наполягає на розірванні шлюбу.

Ухвалою суду від 30.12.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09.03.2021 відповідач надала суду відзив на позов. Судом поновлено відповідачу строк на його подання. Згідно відзиву відповідач зазначила, що заявлені вимоги не підтверджуються доказами, зокрема, що вона влаштовує сварки, також зазначила, що вони разом зі спільним сином проживають в одній квартирі. Також в Московському районному суді м.Харкова перебуває на розгляді її позов до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, у відзиві на який відповідач зазначає інші обставини, аніж у даному позові. Крім того, вказала, що ОСОБА_4 наразі притягується до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 122 КК України (спричинення їй тілесних ушкоджень середньої тяжкості) за її заявою. Також вважає ОСОБА_4 домашнім кривдником та схильною до домашнього насильства особою. За її заявами щонайменше п`ять разів відносно нього складались адміністративні правопорушення за фактом домашнього насилля. Питання щодо примирення залишає на розсуд суду. Проти позову заперечує з підстав його передчасності.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі за участю його представника.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у позові. Зазначила, що сторони проживають окремо з липня 2020 року. Крім того, вказала, що відповідачем подавалась до Московського районного суду м.Харкова заява про видачу обмежувального припису ОСОБА_4 , рішенням суду в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено, наразі нею оскаржується вказане судове рішення. Також за заявами відповідача ОСОБА_2 відносно позивача ОСОБА_4 складено більше п`яти адміністративних протоколів з приводу домашнього насильства. Вказані обставини підтверджують неможливість подальшого перебування сторін у шлюбі.

Відповідач проти позову заперечувала, вказуючи, що вони проживають разом в квартирі, позивач приходить, коли хоче, займається своїми справами та живе своїм життям. Зазначила, що востаннє бачила його 31 грудня 2020 року. Позивач влаштовує з нею скандали, грає на біржі та змушує її продати квартиру. Також він виганяє її з житла разом з дітьми. Також зазначила, що за її заявами відносно позивача складено шість адміністративних протоколів за фактом домашнього насильства. Також повідомила, що наразі вона з дітьми проживає у матері.

Представник відповідача підтримав її позицію.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 21.09.2018 Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській обл., актовий запис №354, свідоцтво серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Батьківські обов`язки відносно дітей складають окремий обсяг прав та обов`язків кожного з подружжя та не стосуються перебування/не перебування батьків дитини у шлюбі.

Як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені.

Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Тлумачення норми цієї статті СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Як встановлено судом, подружжя не проживає як сім`я.

Фактичні обставини даної справи, а саме напружені стосунки між сторонами, неодноразові заяви відповідача до органів поліції про вчинення позивачем відносно неї домашнього насильства, звернення відповідачем до суду із заявою про видачу обмежувального припису, дозволяють суду прийти до висновку, що строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків.

Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим.

Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказавши, що примирення неможливе, шлюб розпався остаточно, а також суд враховує те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Також судом беруться до уваги пояснення відповідача в судовому засіданні про численні сварки в сім`ї, що відповідач давно живе своїм життям, вони не бачаться по кілька місяців, про відкриття відносно позивача за її заявою кримінального провадження, про неодноразові звернення нею до органів поліції із заявами про вчинення позивачем відносно неї домашнього насильства, заяву відповідача про видачу ОСОБА_4 обмежувального припису, які, на думку суду, підтверджуютьи стійкий розлад в стосунках сторін та неможливість їх подальшого перебування у шлюбі.

За таких обставин, збереження сім`ї неможливе, перебування позивача у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, тому шлюб сторін необхідно розірвати.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12-13, 76-81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 21.09.2018 Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській обл., актовий запис №354.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.03.2021.

Головуючий