СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-о/759/566/21
ун. № 759/5489/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду міста Києва Твердохліб Ю.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центральне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Голубінка, Бахчисарайського району, Крим.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2021 р. визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О.

Справа передана судді 22.03.2021 року.

Вивчивши матеріали заяви, суддя дійшов висновку про необхідність залишення заяви без руху з наступних підстав.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, ч. 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заявником при зверненні до суду не був сплачений судовий збір, з посиланням на п. 21 частини 1статті 5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою, судовий збір складає 454,00 грн.

Відповідно до пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Тобто, у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, заявники мають пільги виключно тоді, коли такі обставини призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті подана з метою здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті та отримання свідоцтва про смерть, а не у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Посилання ОСОБА_1 на те, що подана заява про встановлення факту смерті стосується факту, що має юридичне значення, та подана у зв`язку з неможливістю в інший спосіб отримати свідоцтво про смерть, тому на підставі пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору не заслуговує на увагу, оскільки зазначені вимоги закону поширюються на осіб, які вимушено переселені з тимчасово окупованих територій України, при цьому заявником не надано доказів у підтвердження факту її вимушеного переселення.

Таким чином, заявник не мають пільг зі сплати судового збору відповідно до вимог п. 21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Сам факт смерті особи на непідконтрольній владі України території, не є підставою для звільнення особи від сплати судового збору на підставі п. 21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті. Тлумачення цієї норми у такий спосіб призведе лише до дискримінації за місцем проживання, адже в такому випадку, особи, які не взяті на облік як вимушені переселенці (зокрема: постійно проживають на території, підконтрольній владі України, або постійно проживають на тимчасово окупованій території та не взяті на облік внутрішньо переміщеної особи) за звернення з аналогічними заявами, з незрозумілих підстав, вважалися б такими, що не звільняються від сплати судового збору. Це є неприпустимим та суперечить як принципу верховенства права, так і змісту норми закону.

З поданої до суду заяви та доданих до неї документів убачається, заявниця просить суд встановити факт смерті її колишнього чоловіка, який за її твердженням, проживав та помер на території АР Крим, Бахчисарайський район, с. Голубінка.

У заяві не зазначено та не підтверджено жодними доказами, що необхідність у встановленні вказаного факту виникла внаслідок загибелі або пропажі безвісти особи в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у АР Крим.

Таким чином, заявник не має пільг зі сплати судового збору відповідно до вимог п. 21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Роз`яснити заявнику право, що вона не позбавлена права також звернутися до суду з клопотанням про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру або відстрочення сплати судового збору відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України.

При цьому прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд.

Отже, вимога сплати судового збору прямо передбачена нормами чинного законодавства та відповідно до статті 6 Конвенції з прав та основоположних свобод людини не є перешкодою доступу до правосуддя, оскільки чинним законодавством передбачений порядок звільнення від сплати судового збору судом з інших підстав.

За вимогами ч. 5 ст.177 ЦПК України до позовної заяви позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Такі ж вимоги встановлені ч.2 ст.318 ЦПК України, при цьому, статтею 95 ЦПК України до письмових доказів встановлені вимоги щодо надання оригіналів доказів, або надання належним чином посвідчених копій.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106-о), затвердженої Наказом МОЗ України від 8 серпня 2006 року №545, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану видається лікарське свідоцтво про смерть.

Перший примірник лікарського свідоцтва про смерть видається родичам померлого чи іншим особам, які зобов`язалися поховати померлого, другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров`я. Видача трупа без лікарського свідоцтва про смерть забороняється.

Одночасно при видачі лікарського свідоцтва про смерть лікар заповнює довідку про причини смерті в одному примірнику і видає родичам померлого чи іншим особам для поховання. Номери довідки про причину смерті і лікарського свідоцтва про смерть мають бути ідентичними. Довідка завіряється круглою печаткою закладу.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106-о), лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.

Заявником до заяви про встановлення факту смерті не додано лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) ОСОБА_2 . Відсутність цього доказу унеможливлює встановлення юридичного факту про встановлення смерті особи в разі відмови у проведенні державної реєстрації смерті відділом державної реєстрації актів цивільного стану, враховуючи передбачений законом порядок розгляду таких заяв.

Так, відповідно до положень ч. 2, 4, 5 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у матеріалах заяви відсутні будь-які докази поховання ОСОБА_2 (дозвіл на поховання, довідка кладовища про захоронення, витрати понесені на поховання /придбання ритуальних речей, послуг/, тощо).

Для сприяння всебічного, повного та об`єктивного встановлення всіх обставин справи, заявнику необхідно надати суду оригінали всіх документів на підтвердження обставин, викладених у заяві про встановлення факту смерті. У разі неможливості надання оригіналів навести обґрунтовані підстави. У разі надання копій відповідних документів - завірити належним чином та пояснити їх походження.

Дані обставини виключають можливість суду відкрити провадження у справі і призначити справу до розгляду по суті.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У разі не виправлення недоліків заява буде вважатися не поданою та повернута заявнику у відповідності із ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відповідно до ст.185 ЦПК України, залишити ОСОБА_1 без руху та надати їй строк для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, а саме сплатити судовий збір або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, надати лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) ОСОБА_2 , довідку про причини смерті та належним чином засвідчити копії документів.

Виходячи з наведеного, керуючисьст.185 ЦПК України, суддя -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центральне міжрегіональне управління мігістерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті залишити без руху та надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником ухвали суду.

Роз`яснити, що у разі не виконання вимог ухвали заява вважатиметься неподаною та буде повернута особі, що її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.О. Твердохліб