Справа № 587/381/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Домненко Н.І., представників позивача Черненко Д.О., Шпакова А.О., представника відповідача Шик В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Іскра» про стягнення грошових сум,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача Шпаков А.О. звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що рішенням Сумського апеляційного суду від 18.01.2018 року частково скасовано рішення Сумського районного суду Сумської області від 03.10.2017 року, встановлено, що ПАТ «Іскра» не здійснило з позивачем повного розрахунку при звільненні, що і стало підставою для нарахування зазначених коштів за період з 04.05.2017 року по 03.10.2017 року включно, для чого позивач звернувся з позовом до суду для стягнення середнього розрахунку за час затримки при звільненні за період з 04.10.2017 року по 30.03.2018 року, який було задоволено. В послідуючому постановою Сумського апеляційного суду рішення Сумського районного суду Сумської області від 14.06.2019 року було змінено в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та індексації заробітної плати, стягнуто з ПрАТ «ІСКРА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 72474,98 грн. та індексацію заробітної плати в розмірі 476,22 грн. В іншій частині рішення Сумського районного суду Сумської області від 14.06.2019 року залишено без змін. В порядку примусового виконання рішення суду 13.01.2020 року вказана сума була стягнута на користь позивача в межах виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого листа Сумського районного суду Сумської області № 587/912/18. Тому, саме 13.01.2020 року є датою фактичної виплати середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні за період 04.10.2017 року по 30.03.2018 року, індексації заробітної плати за період 30.04.2014 року по 28.04.2017 року, компенсацію за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати за період липень 2014 року - грудень 2014 року. З огляду на те, що позивачу при звільненні не була проведена виплата всіх сум, роботодавець має здійснити виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 31 березня 2018 року по 13 січня 2020 року (включно). На час звільнення позивача з роботи з ПАТ «ІСКРА» його середньоденна заробітна плата, обчислена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 8 лютого 1995 року №100, склала 787,84 грн., що встановлено рішенням Сумського районного суду Сумської області від 14 червня 2016 року та постановою Сумського апеляційного суду від 18.01.2018 року, які набрали законної сили. Враховуючи, що за період з 31.03.2018 року по 13.01.2020 року (включно) було 444 робочих днів, то розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, згідно ст. 117 КЗпП України, становить 349800,96 грн. (787,84 грн. х 444 р/дн.). Відповідач, визнаючи несвоєчасну виплату компенсації, не виплатив ані індексацію за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року, ані компенсацію за затримку сплати індексації, тому на момент звільнення 28.04.2017 року відповідач мав виплатити позивачу зазначені суми за вказаний період у розмірі 4 248 грн. 89 коп. Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути 357 599 грн. 57 коп., в тому числі середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2018 року по 13 січня 2020 року (включно) в розмірі 349800,96 грн., індексацію заробітної плати за період вересень-грудень 2015 року розмірі 3549,72 грн., а також компенсацію за несвоєчасну, виплату індексації заробітної плати за період вересень 2015 року - грудень 2015 року в розмірі 4248,89 гривень, а також судові витрати у розмірі 30 000 грн.

В подальшому представник позивача Шпаков А.О. подав заяву про зменшення позовних вимог. Зазначив, що,враховуючи, що за період з 31.03.2018 року по 13.01.2020 року (включно) було 444 робочих дні, то розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, згідно ст. 117 КЗпП України та постанови Сумського апеляційного суду становить 30782,48грн. (787,84 грн. х 444 р/дн.) х 8,8%). Просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «ІСКРА» на користь ОСОБА_1 38581,09 грн., в тому числі середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2018 року по 13 січня 2020 року (включно) в розмірі 30782,48 грн., індексацію заробітної плати за період вересень-грудень 2015 року розмірі 3549,72 грн., а також компенсацію за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати за період вересень 2015 року - грудень 2015 року в розмірі 4248,89 гривень, а також судові витрати в розмірі 6 000 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги, викладені у заяві про зменшення позовних вимог, підтримали повністю, суду пояснили, що заборгованість накопичувалась за час розгляду справи, індексація позивачу не сплачувалася. Просили задовольнити позовні вимоги, згідно заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, підтримала свої відзив на позовну заяву, письмові пояснення, надані раніше, пояснивши, що сума одноденного заробітку позивача не оспорюється, однак, просила зменшити стягувану суму середнього заробітку. Крім того, просила врахувати, що судом встановлено, що індексація була виплачена. Також заперечила в частині судових витрат, оскільки документи щодо їх сплати не надані. Просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18 січня 2018 року постановою Сумського апеляційного судуу справі № 587/964/17 було задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 : рішення Сумського районного суду Сумської області від 03.10.2017 року було скасовано частково; визнано незаконним та скасовано наказ №35-к ПАТ «ІСКРА» від 04.05.2017 року «Про припинення трудового договору»; зобов`язано ПАТ «ІСКРА» вчинити дії щодо звільнення ОСОБА_1 з 28 квітня 2017 року на підставі ч. 1 ст. 39 КЗпП України, згідно заяви про звільнення ОСОБА_1 від 24.04.2017 року; стягнуто з ПАТ «ІСКРА» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 49633,92 грн. в якості вихідної допомоги, передбаченої ст. 44 КЗпП України, та стягнуто з ПАТ «ІСКРА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку при звільненні, а саме з 04.05.2017 року по 03.10.2017 року та 1000 грн. моральної шкоди; стягнуто з ПАТ «ІСКРА» на користь ОСОБА_1 2567,04 грн. судового збору (а.с.8-16).

Таким чином, за рішенням Сумського апеляційного суду від 18.01.2018 року на користь позивача стягнуто 82723,20 грн. середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні. Крім того, даним рішенням встановлено, що ПАТ «ІСКРА» не здійснило повного розрахунку з позивачем на момент його звільнення, що і стало підставою для нарахування зазначених коштів за період з 04.05.2017 року по 03.10.2017 року включно.

Для стягнення середнього розрахунку за час затримки при звільненні за період з 04.10.2017 року по 30.03.2018 року позивач звернувся з відповідним позовом до Сумського районного суду Сумської області.

14 червня 2019 року рішенням Сумського районного суду Сумської області у справі №587/912/18 було задоволено позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ІСКРА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати, стягнуто 123748,06 грн., в тому числі середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні за період 04.10.2017 року по 30.03.2018 року (включно) в розмірі 96904,32 грн., індексацію заробітної плати за період 30.04.2014 року по 28.04.2017 року в розмірі 26002,79 гри., а також компенсацію за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати за період липень 2014 року - грудень 2014 року в розмірі 840,95 грн. (а.с.48-51).

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач оскаржив його до Сумського апеляційного суду.

26 листопада 2019 року постановою Сумського апеляційного суду було частково задоволено апеляційну скаргу ПрАТ «ІСКРА», змінено рішення Сумського районного суду Сумської області від 14.06.2019 року в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та індексації заробітної плати, стягнуто з ПрАТ «ІСКРА» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 72474,98 грн. та індексацію заробітної плати в розмірі 476,22 грн. В іншій частині рішення Сумського районного суду Сумської області від 14.06.2019 року залишено без змін (а.с.53-56).

Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили, було встановлено факт невиплати всіх сум, що належали Позивачу на момент звільнення, а саме індексації заробітної плати та компенсації за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати.

В порядку примусового виконання рішення суду 13.01.2020 року вказана сума була стягнута на користь позивача в межах виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого листа Сумського районного суду Сумської області № 587/912/18.

Таким чином, саме 13.01.2020 року є датою фактичної виплати середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні за період 04.10.2017 року по 30.03.2018 року, індексації заробітної плати за період 30.04.2014 року по 28.04.2017 року, компенсацію за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати за період липень 2014 року - грудень 2014 року.

Проте, відповідно до ч. І ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки в день фактичного розрахунку.

Отже, роботодавець має здійснити виплату середнього заробітку в розмірі визначеному постановою Сумського апеляційного суду від 26.11.2020 року по справі № 587/912/18 за весь час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 31 березня 2018 року по 13 січня 2020 року (включно).

Враховуючи, що за період з 31.03.2018 року по 13.01.2020 року (включно) було 444 робочих дні, то розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, згідно ст. 117 КЗпП України та постанови Сумського апеляційного суду, становить 30782,48 грн. (787,84 грн. х 444 р/дн.) х 8,8%).

Крім того, під час розгляду справи № 587/912/18 в Сумському апеляційному суді відповідачем було подано пояснення від 13.11.2019 року, з якими представник Позивача ознайомився 26.11.2019 року, тобто в день винесення постанови Сумського апеляційного суду по справі № 587/912/18.

Згідно поданих пояснень відповідач визначав, що індексація позивачу була нарахована за період з 01 вересня 2015 року по 01 березня 2016 року та виплачена наступним чином:

- за період вересень-грудень 2015 року індексація була нарахована у грудні 2015 року в сумі 3847,36 гривень та виплачена разом із заробітною платою за грудень 27.01.2016 року у сумі 14944 грн.;

- за січень 2016 року індексація була нарахована та виплачена разом із заробітною платою за січень 23.02.2016 року у сумі 7469 грн. та 26.02.2016 року у сумі 7469 грн.;

- за лютий 2016 року та 1 березня 2016 року індексація була нарахована та виплачена разом із заробітною платою за лютий та розрахунковими 01.03.2016 року у сумі 44728,75 грн.

Таким чином, відповідач визнав невчасну виплату індексації за період з вересня по грудень 2015 року в сумі 3847,36 грн. Відповідачем вказана сума індексації не була виплачена позивачу.

Згідно п. 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078, для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту (до 01.01.2016 року - 101%, після 01.01.2016 року - 103%).

Дане положення кореспондується з положеннями частини 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відтак, індексація заробітної плати має бути проведена і виплачена разом із заробітною платою в наступному місяці після перевищення індексу споживчих цін відповідного показника.

Згідно ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх витати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону).

Враховуючи, що відповідачем визнається несвоєчасна виплата індексації, то відповідач мав додатково також виплатити позивачу компенсацію за несвоєчасне нарахування та виплату індексації.

Проте, відповідач не виплатив ані індексацію за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року, ані компенсацію за затримку сплати індексації.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення, або якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України « Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Оскільки відповідачем вчасно не були виплачені належні позивачеві при звільненні суми заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підлягають задоволенню.

При визначенні розміру середнього заробітку, що підлягає стягненню з підприємства в зв`язку з затримкою виплати заробітної плати, суд виходить з того, що розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 787 грн. 84 коп.

Наданий позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ґрунтується на положеннях постанови Кабінету Міністрів України № 100, не спростований відповідачем, а тому може бути взятий судом до уваги.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 38 581 грн. 09 коп. є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 6 000 грн., суд приходить до наступного висновку.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Шпаковим А.О. були надані наступні документи: попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат від 11.09.2020 року; договір про надання правової допомоги від 20.02.2020 року, укладений між позивачем та адвокатським бюро «Шпакова Анатолія» в особі керуючого бюро - адвоката Шпакова А.О.; копія прибуткового касового ордеру № 13 від 20.02.2020 року; копія акта про надання послуг від 20.02.2020 року; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії СК № 000458, видане Шпакову А.О. 31.01.2017 року та копія Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.158-166).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Беручи до уваги те, що позивачем було надано суду переконливі відповідні докази, які підтверджують здійснення ним відповідних витрат на професійну правничу допомогу, з яких вбачається, що адвокат Шпаков А.О. здійснює правову допомогу відповідно до укладеного договору, є особою, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець у сфері права, суд дійшов висновку про підстави для часткового задоволення позовних вимог в частині понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Суд враховує складання адвокатом Шпаковим А.О. великої кількості процесуальних документів та особисту присутність у судових засіданнях, витрату значного часу для надання відповідних розрахунків по виплаті середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні позивача, індексації заробітної плати, компенсації за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати, однак суд вважає, що заявлена сума не в повній мірі відповідає обсягу роботи і підлягає стягненню в меншому обсязі, а саме в сумі 5 000 грн.

Тому, відповідно до ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач надав усі можливі і наявні у нього докази в обґрунтування позову, відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав, тому відповідно до ст. ст. 83, 177, 280 ЦПК України суд погоджується з розрахунком середнього заробітку позивача, доданому до позову.

З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає судовому захисту, отже, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з Приватного акціонерного товариства «Іскра» на користь позивача 30782 гривні 48 копійок середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2018 року по 13 січня 2020 року включно, 3549 гривень 72 копійки індексації заробітної плати за період вересень-грудень 2015 року, 4248 гривень 89 копійок компенсації за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати за період вересень 2015 року-грудень 2015 року, а всього 38581 гривню 09 копійок.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 116-117 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В :

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Іскра» на користь ОСОБА_1 30782 гривні 48 копійок середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2018 року по 13 січня 2020 року включно, 3549 гривень 72 копійки індексації заробітної плати за період вересень-грудень 2015 року, 4248 гривень 89 копійок компенсації за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати за період вересень 2015 року-грудень 2015 року, а всього 38581 гривню 09 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Іскра» на користь ОСОБА_1 5000 гривень витрат на правову допомогу, відмовивши в іншій частині за необґрунтованістю вимог.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Іскра» в доход держави 908 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко