Єдиний унікальний номер 243/5939/20
Номер провадження 22-ц/804/1094/21
У Х В А Л А

про відкриття апеляційного провадження

22 березня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі судді-доповідача Мальованого Ю.М., вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2021 року у справі № 243/5939/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Ліра ЛТД», ОСОБА_3 , про виселення без надання іншого жилого приміщення (суддя першої інстанції Воронков Д.В.), -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ТОВ «Керуюча компанія «Ліра ЛТД», ОСОБА_3 , про виселення без надання іншого жилого приміщення.

05 березня 2021 року позивачем ОСОБА_1 на вказане судове рішення, в межах строку на апеляційне оскарження, подано апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду 15 березня 2021 року.

Частиною 1 ст. 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга за своєю формою та змістом відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення справляється судовий збір.

Порядок сплати судового збору визначено ст. 6 вказаного Закону. На підтвердження сплати судового збору надається документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до п/п 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Позивачем ОСОБА_1 позовну заяву з вимогами немайнового характеру подано до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у липні 2020 року.

Згідно ч. 1, п/п 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 14 листопада 2019 року № 294-IХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2020 року встановлено у розмірі 2 102 гривні.

Тобто, за подання позовної заяви з позовними вимогами немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. (2 102 х 0,4).

Враховуючи зазначене, за подання апеляційної скарги на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2021 року позивачем має бути сплачено судовий збір у розмірі 1 261 грн. 20 коп. (840,80 х 150%).

Позивачем судовий збір у зазначеному розмірі не сплачено. Натомість, до апеляційної скарги додано клопотання, в якому, посилаючись на майновий стан, ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору. Клопотання обґрунтовано тим, що вона є малозабезпеченою особою (пенсіонер за віком), проживає разом з дитиною-інвалідом 2 групи і сплата судового збору складатиме більше половини отримуваної нею пенсії. Крім того, звертає увагу, що предметом позову є захист житлових прав.

Вирішуючи заявлене клопотання виходжу з наступного.

Однією з основних засад судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного перегляду справи.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з практикою ЄСПЛ у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Україна, як учасниця зазначеної Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» від 26 липня 2011 року, «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру чи звільнення від його сплати є майновий стан сторони у справі (тобто як позивача, так і відповідача).

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані.

Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Звертаючись до апеляційного суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, заявник на підтвердження свого скрутного майнового стану надала копію довідки про склад сім`ї (а.с. 181), копію довідки про розмір отримуваної пенсії ОСОБА_4 (а.с. 179), копію довідки про розмір пенсії ОСОБА_1 (а.с. 180).

Дотримуючись принципу цивільного судочинства щодо забезпечення права на апеляційний перегляд справи, вважаю, що клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги підлягає задоволенню.

На час вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження будь-яких інших заяв чи клопотань від позивача до апеляційного суду не надійшло.

Керуючись ст. ст.359 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги задовольнити.

Звільнити позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2021 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2021 року у справі № 243/5939/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Ліра ЛТД», ОСОБА_3 , про виселення без надання іншого жилого приміщення.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження направити всім учасникам справи.

Копію апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 направити відповідачу ОСОБА_2 , третім особам: Товариству з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Ліра ЛТД», ОСОБА_3 . Надати їм строк для подання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 05 квітня 2021 року.

Роз`яснити відповідачу та третім особам, що відповідно до частин 3, 4 статті 360 ЦПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суддя Донецького апеляційного суду Ю.М. Мальований