МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2/521/1084/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Ткач А.О., за участю:

представника позивача Петрікєєва Б.Б.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Чорнуцького В.П.,

представника третьої особи Кудінової Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради, про невідкладне відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про повернення дітей матері,

встановив:

У жовтні 2020 року Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради (далі орган опіки та піклування Малиновської РА ОМР), який діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради (далі територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей ОМР), посилаючись на те, що на контролі органу опіки та піклування Малиновської РА ОМР знаходиться питання соціального захисту прав та інтересів малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , хоча зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 . Разом з ними в квартирі АДРЕСА_3 проживає та зареєстрований біологічний батько дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вказував, що відповідно до наказів служби у справах дітей Одеської міської ради від 23 серпня 2018 року № 165, 166 малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, як діти, які проживають в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до наказів служби у справах дітей Одеської міської ради від 19 червня 2020 року № 115, 116, малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були зняті з обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, як діти, які проживають в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку із зникненням підстав взяття на облік.

Стверджував, що 22 вересня 2020 року до служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло телефонне повідомлення від сусідки ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , стосовно малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що мати дітей ОСОБА_1 зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 вживають алкогольні напої та не доглядає за дітьми належним чином.

22 вересня 2020 року, з метою соціального захисту дітей, спеціалісти служби у справах дітей Одеської міської ради здійснили вихід за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час обстеження житлово-побутових умов проживання було встановлено, що в будинку неналежні умови для виховання та розвитку дітей, не дотримано санітарно-гігієнічних норм, розкидані речі, затхлий запах, кімнати сирі, брудні, не прибрані. Діти брудні та голодні. Мати та її співмешканець перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Зі слів сусідів, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які проживають у будинку АДРЕСА_5 , було з`ясовано, що ОСОБА_1 та її співмешканець ОСОБА_4 майже тиждень вживають алкогольні напої. Діти не доглянуті, голодні.

Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дітей було встановлено, що проживання малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьками загрожує їх життю та здоров`ю. Діти не забезпечені належними умовами та доглядом, відповідно до віку.

В результаті, малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були направлені в КНП «Міська дитяча лікарня №2» Одеської міської ради.

24 вересня 2020 року Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядженням за №350/01-06 від 24 вересня 2020 року «Про невідкладене відібрання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дітей до державного закладу на повне державне забезпечення».

Відповідно до вимог ст. 170 СК України протягом доби було направлено до Одеської місцевої прокуратури супроводжувальний лист.

Посилаючись на порушення прав дітей, позивач просив суд відібрати малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав та стягнутиз ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви до суду з перерахуванням коштів на особистий рахунок дітей.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року у даній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 51-52).

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Органу опіки та піклування Малиновської РА ОМР про повернення дітей матері, посилаючись на те, що вона є одинокою матір`ю двох малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства.

Стверджувала, що восени 2020 року її сім`я опинилась в складних життєвих обставинах.

Вказувала, що на підставі Розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №350/01-06 від 24 вересня 2020 року «Про невідкладене відібрання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дітей до державного закладу на повне державне забезпечення» у неї були відібрані її малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та влаштовані до державного дитячого закладу.

Вказувала, що на даний час причини, які перешкоджали їй виконувати її батьківськи обов`язки відпали, оскільки нею завершується ремонт у квартирі, що поліпшить житлово-побутові умови проживання дітей, підключені електроенергія та водопостачання.

Посилаючись на те, що негативні обставини, які стали підставою для відібрання дітей відпали, оскільки нею в даний час створені умови для нормального і гармонійного життя і розвитку дітей, позивачка просила суд повернути їй, ОСОБА_1 , малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 86).

Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року було прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Малиновської РА ОМР про повернення дітей матері та об`єднано в одне провадження позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Малиновської РА ОМР про повернення дітей матері з позовними вимогами Органу опіки та піклування Малиновської РА ОМР, який діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей ОМР, про невідкладне відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів для спільного розгляду (а.с. 95-96).

Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 97-98).

Представник органу опіки та піклування Малиновської РА ОМР, який діє на підставі довіреності від 05 січня 2021 року, як позивач за первісним позовом, так і відповідач за зустрічним позовом, в судовому засіданні підтримав первісні позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні (а.с. 105).

Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом та її представник, діючий за дорученням від 27 листопада 2020 року, в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги просили суд задовольнити. Раніше надали відзив на первісний позов (а.с. 83, 85).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей ОМР, діюча за довіреністю від 04 січня 2021 року, в судовому засіданні підтримала первісні позовні вимоги та просила їх задовольнити, зустрічні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні (а.с. 106).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 170 Сімейного кодексу України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Судом встановлено, що матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 16, 17).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 СК України, запис про батька дітей внесений на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері ОСОБА_8 (а.с. 24-25).

Встановлено, що мати малолітніх дітей ОСОБА_1 проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , який є біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи вбачається, що мати дітей ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , але проживає разом з дітьми в квартирі АДРЕСА_7 , в якій зареєстрований та проживає біологічний батько дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що відповідно до наказів служби у справах дітей Одеської міської ради від 23 серпня 2018 року № 165, 166 малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, як діти, які проживають в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с. 14, 15).

Згідно наказів служби у справах дітей Одеської міської ради від 19 червня 2020 року № 115, 116, малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були зняті з обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, як діти, які проживають в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку із зникненням підстав взяття на облік (а.с. 12, 13).

Встановлено, що 22 вересня 2020 року до служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло телефонне повідомлення від сусідки ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , стосовно малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що, мати дітей ОСОБА_1 зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 вживають алкогольні напої, та не доглядає належним чином за дітьми.

Судом встановлено, що 22 вересня 2020 року з метою соціального захисту дітей, спеціалісти служби у справах дітей Одеської міської ради здійснили вихід за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті обстеження житлово-побутових умов проживання було встановлено, що в будинку неналежні умови для виховання та розвитку дітей, не дотримано санітарно-гігієнічних норм, розкидані речі, затхлий запах, кімнати сирі, брудні, не прибрані. Діти брудні та голодні. Мати та її співмешканець перебували в стані алкогольного сп`яніння. Зі слів сусідів, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які проживають у будинку АДРЕСА_5 , з`ясовано, що ОСОБА_1 та її співмешканець ОСОБА_4 майже тиждень вживають алкогольні напої. Діти не доглянуті, голодні, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 22 вересня 2020 року (а.с. 26, 27, 79).

Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дітей було встановлено, що проживання малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьками загрожує їх життю та здоров`ю. Діти не забезпечені належними умовами та доглядом відповідно до віку (а.с. 28-37, 38-47).

В результаті, малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були направлені в КНП «Міська дитяча лікарня №2» Одеської міської ради.

Встановлено, що 23 квітня 2020 року Службою у справах дітей Одеської міської ради на ім`я голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено клопотання про прийняття розпорядження про невідкладене відібрання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав та тимчасово влаштувати дітей до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення» (а.с. 9-11).

24 вересня 2020 року Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядженням за №350/01-06 від 24 вересня 2020 року «Про невідкладене відібрання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дітей до державного закладу на повне державне забезпечення» (а.с. 6-8).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ч. 4 зазначеної статті, при задоволенні позову про відібрання від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Як встановлено судом, відповідачка не піклується про здоров`я, моральний, фізичний, духовний розвиток своїх дітей, не цікавиться їх навчанням та підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, ніякої участі в їх утриманні та вихованні не приймає, як цього вимагає ст. 150 СК України, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків; у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

За змістом ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

За таких обставин, суд вважає, що позивач довів той факт, що сім`я ОСОБА_8 неблагополучна та у найкращих інтересах дітей є забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі поки батьки не виправляться.

Що стосується твердження представника відповідачки про те, що відповідачка стала на шлях виправлення, то суд вважає, що дані дії є позитивними, але на даний час недостатніми.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради, про невідкладне відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментівпідлягає задоволенню у повному обсязі.

Отже, позивач обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом, оскільки позовні вимоги відповідають інтересам малолітніх дітей.

Суд звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до вимог ст. ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини,

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей, то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

При задоволенні позову щодо відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів.

У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статі 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 у редакції Законів № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, № 2037-VIII від 17 травня 2017 року).

Відповідно до частити 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути аліменти на утримання її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 01 жовтня 2020 року, та до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , з перерахуванням коштів на особистий рахунок кожної дитини.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_8 до Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про повернення дітей, то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоказаністю.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 170 СК України встановлено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини

Суд вважає, що ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що відпали причини, які перешкоджали їй належно виховувати дітей.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Судовий збір у справі складає 1681,60 грн., який позивачем при зверненні до суду сплачено не було, оскільки він звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

Керуючись ст. ст. 170, 182 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 259, 264, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради, про невідкладне відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Відібрати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 11 жовтня 2005 року Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви до суду, а саме з 01 жовтня 2020 року, та до досягнення дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , з перерахуванням коштів на особистий рахунок кожної дитини.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про повернення дітей матері залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 11 жовтня 2005 року Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 , на користь держави судовий збір в розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 копійок.

Допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 березня 2021.

Суддя: О.М. Сегеда