Провадження № 6/761/2404/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Горбань К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Стандар Фінанс групп», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Гарант-Фактор», ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу дублікат виконавчого листа, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулося ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду.

Подану заяву обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2019 року у цивільній справі №761/14623/19 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 6/1153417 від 22.02.2017 року в загальному розмірі 99834 грн. 42 коп. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою суду від 21.07.2020 року замінено стягувача ПАТ «Креді Агріколь Банк» на його правонаступника - ТОВ «Факторингова компанія «Гарант-Фактор».

03.03.2021 року між ТОВ «Факторингова компанія «Гарант-Фактор» та ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» було укладено договір про відступлення права вимоги № 03032021-А, згідно якого ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 6/1153417 від 22.02.2017 року.

Заявник зазначає, що при перевірці матеріалів кредитної справи виявлено відсутність виконавчого листа, що свідчить про його втрату, тому просить видати дублікат виконавчого листа. На підставі викладеного, заявник звернувся до суду із зазначеною заявою.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином.

Враховуючи, що неявка сторін у відповідності до ч.3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви за їх відсутності.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2019 року у цивільній справі №761/14623/19 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 6/1153417 від 22.02.2017 року в загальному розмірі 99834 грн. 42 коп. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Вказане рішення набрало законної сили та на його виконання видано виконавчий лист.

Ухвалою суду від 21.07.2020 року замінено стягувача ПАТ «Креді Агріколь Банк» на його правонаступника - ТОВ «Факторингова компанія «Гарант-Фактор» у виконавчому провадженні з виконання рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2019 року у цивільній справі №761/14623/19.

Згідно договору про відступлення права вимоги № 03032021-А від 03.03.2021 року, укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Гарант-Фактор» та ТОВ «Стандарт Фінанс Групп», ТОВ «Факторингова компанія «Гарант-Фактор» відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги, в тому числі за договором кредиту № 6/1153417 від 22.02.2017 року.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, передбачено, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13).

Враховуючи наведені положення закону в їх сукупності, встановлені факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Стандарт Фінанс Групп», як правонаступника кредитора ТОВ «Факторингова компанія «Гарант-Фактор», про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, є законними та обґрунтованими.

Частиною 5 статті 124 Конституції України проголошує, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду.

Аналіз зазначених норм Конституції, положень цивільного закону, які регулюють зобов`язальні відносини, положень цивільного процесуального законодавства, які визначають порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, а також норм ЗУ «Про виконавче провадження», в їх сукупності дає підстави вважати, що оскільки судове рішення знаходиться на стадії виконання, наявність чи відсутність відкритого виконавчого провадження не має правового значення для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до норм ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Водночас, також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст.6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п.1 ст.6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» в частині вимог про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про видачу дублікату слід зазначити наступне.

Згідно з п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі N 2-1053/10 (провадження N 61-18169св18) зроблено висновок про те, що "оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист".

У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі N -543/11 викладено висновок, що під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого документа суд зобов`язаний з`ясувати, чи є рішення чинним та не було скасовано, чи виконано рішення повністю або частково, чи не призведе видача дубліката виконавчого документа до отримання стягувачем неналежного; також суд має встановити, за яких обставин та ким втрачено виконавчий лист.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі N 2-836/11 (провадження N 14-308цс19) зроблено висновок, що "стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону N 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу "Перехідні положення" ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви".

Так, в матеріалах справи міститься супровідний лист, яким підтверджено направлення на адресу первісного кредитора виконавчого листа .

Разом з тим, заявником не було надано доказів чи було пред`явлено виконавчий лист до виконання, та на підставі чого виконавче провадження було завершене.

Заявником не надано доказів того, що рішення суду від 13.06.2019 року у цивільній справі №761/14623/19 не було виконано, а виконавчий лист було повернуло стягувачеві без виконання.

Лист первісного кредитора про відсутність оригіналу виконавчого листа не є достатнім доказом втрати такого.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи матеріали справи та надані заявником докази, суд вважає, що підстави для задоволення вимоги про видачу дублікату виконавчого листа відсутні.

Враховуючи вищевикладена, заява підлягає задоволенню частково

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 431, 442 ЦПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Стандар Фінанс групп», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Гарант-Фактор», ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу дублікат виконавчого листа - задовольнити частково.

Замінити стягувача товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Гарант-Фактор» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Стандар Фінанс групп» (, м. Одеса, вул. Гімназична, 21) по справі №761/14623/19 за про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованості за кредитним договором № 6/1153417 від 22.02.2017 року в загальному розмірі 99834 грн. 42 коп.

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: М.А.РИБАК

Повний текст ухвали суду складено 22.12.2021 року.