Ухвала

17березня 2021 року

м. Київ

справа № 753/4353/20

провадження № 61-3134ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело-1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені за договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Джерело-1» (далі - ТОВ «Джерело-1») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені за договором.

Позов мотивовано тим, що 20 лютого 2007 року між сторонами було укладено договір № Д-77 «Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж». В процесі виконання договору виявлено, що відповідач виконував свої зобов`язання неналежним чином, проводив оплату у неналежному розмірі, унаслідок чого утворилась заборгованість у заявленому позивачем розмірі.

Враховуючи викладене, ТОВ «Джерело-1» просило стягнути з відповідача на свою користь 48 353 грн, з яких: 1 020 грн 60 коп. - сума основного боргу за 2019 рік; 45 400 грн - плата за понад встановлений річний ліміт споживання води; 1 932 грн 71 коп. - пеня за прострочення платежів.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року позовні вимоги ТОВ «Джерело-1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені за договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Джерело-1» 24 822 грн за перевищення встановленого пунктом 2.2.3 Договору № Д 77 ліміту споживання води та судовий збір у розмірі 2 102 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року

скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог

ТОВ «Джерело-1». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Джерело-1» заборгованість за договором № Д-77 «Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж» від 20 лютого 2007 року у розмірі

48 353 грн 31 коп., з яких: 1 020 грн 60 коп. - сума основного боргу за

2019 рік, 45 400 грн - плата за понад встановлений річний ліміт споживання води; 1 932 грн 71 коп. - пеня, та 5 255 грн на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

У лютому 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Джерело-1» у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову становить 48 353 грн і станом на 01 січня

2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, належить до категорії малозначних.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

У касаційній скарзі представник заявника зазначив, що справа становить значний суспільний інтерес, має виняткове значення для заявника, касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи.

Наведені представником заявника обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та зводяться до його незгоди з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім того, аналіз судових рішень у справі та наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для заявника, становить значний суспільний інтерес та заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, представник заявника не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва

від 22 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду

від 28 грудня 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело-1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені за договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров