Справа № 509/5004/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Овідіополь заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Гусельщикової М.А. про перегляд заочного рішення суду від 29 січня 2014 року у справі за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_1

про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 січня 2014 року по справі № 509/5004/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , кошти у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень щомісяця на додаткові витрати, пов`язані з лікуванням неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 07 листопада 2013 року до 27.07.2024 року.

18 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 січня 2014 року по справі № 509/5004/13-ц, заочне рішення скасувати та призначити справу до розгляду за правилами спрощенного позовного провадження.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, що позбавило його можливості прийняти участь у судовому засіданні та заперечувати щодо позову. Копію зазначеного заочного рішення суду він не отримував. Про наявність цього рішення дізнався зі справи № 509/5694/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах. Після чого невідкладно, подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 січня 2014 року та рішення суду отримав 28.01.2020 року.

Тому вважає, що строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, визначений у ст.284 ЦПК України, ним пропущено з поважних причин та просить поновити цей строк.

Заперечуючи частково щодо позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що 24 листопада 2007 року між ним та позивачем Відділом РАЦС у Овідіопольського РУЮ Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 220. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач не погоджується із ствердженням позивача що він повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання свого неповнолітнього сина, який знаходиться тільки на утриманні матері ОСОБА_2 , на протязі усього часу, що сторони не проживають однією сім`єю він надає кошти на утримання дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Верховний суд у своїй Постанові від 8 травня 2018 року по справі № 272/118/17-ц вказав, що аналіз відповідних норм Закону (ст. 185 СК України) вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні.

Також, Верховний суд у Постанові від 05 липня 2018 року по справі № 750/9883/16-ц вказав, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідач просить прийняти до уваги, що він офіційно не працевлаштований, періодично підробляє, усі кошти що він заробляє надає дитині зазвичай готівкою та своїй матері що є людиною похилого віку та також перебуває на його утриманні.

За таких обставин, відповідач не заперечує щодо сплати половини фактично понесених додаткових витрат Позивачем, однак стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 1 000,00 (одна тисяча) гривень щомісяця починаючи з 07 листопада 2013 року до повноліття дитини - ІНФОРМАЦІЯ_3 є через мірним та таким, що не відповідає матеріальним можливостям Відповідача.

Заявник та позивач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заявник направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з проханням задовольнити заяву про перегляд заочного рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає необхідним заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та перегляд заочного рішення задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , у якості обґрунтування причин пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, зазначає, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, що позбавило його можливості прийняти участь у судовому засіданні та заперечувати щодо позову. Копію зазначеного заочного рішення суду він не отримував. Про наявність цього рішення дізнався зі справи № 509/5694/19 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах. Після чого невідкладно, подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 січня 2014 року та рішення суду отримав 28.01.2020 року в матеріалах справи.

Відповідно до п.3 ст.284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявницею пропущено процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення з поважної причини, а тому приходить до висновку про поновлення заявнику зазначеного строку, на підставі ч.3ст.284 ЦПК України.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи та заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 чи його представник не були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, відомості про вручення їм судових повісток чи інше належне повідомлення про час та місце розгляду справі відсутні.

Крім того, у якості підстав для скасування заочного рішення, заявник зазначає, що не погоджується з позовом через те, що в позові, не доведено в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення, не враховано, що ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований, періодично підробляє, усі кошти що він заробляє надає дитині зазвичай готівкою та своїй матері що є людиною похилого віку та також перебуває на його утриманні. На підтвердження цього заявник посилається на відповідні правові позиції Верховного суду у Постанові від 8 травня 2018 року по справі № 272/118/17-ц, Верховного суду у Постанові від 05 липня 2018 року по справі № 750/9883/16-ц, положення закону та докази.

Згідно ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З аналізу даної норми вбачається, що для задоволення заяви про перегляд заочного рішення потрібно дві умови: 1) відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи питання про скасування заочного судового рішення, суд також враховує відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Dilipak and Karakaya v. Turkey» (№ № 7942/05, 24838/05, рішення від 04.03.2014 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що можливість для сторін взяти участь у судовому розгляді випливає з предмету та мети статті 6 Конвенції, взятої в цілому. Крім того, принципи змагальності судового процесу та рівності сторін, навряд чи можливі без участі сторін у розгляді. ЄСПЛ наголосив, що система Конвенції вимагає від договірних держав вживати необхідних заходів для забезпечення ефективного здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції. Це передбачає, насамперед, що особи, стосовно яких судові провадження були розпочаті, повинні бути проінформовані про цей факт. Таким чином, в контексті указаної справи ЄСПЛ вирішував питання, чи прийняла влада необхідні заходи для повідомлення одного із заявників про порушення судового розгляду, і чи відмовився останній від свого права; якщо ні, то чи міг заявник домогтися нового змагального розгляду відповідно до національного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач чи його представник не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, копія заочного рішення отримав 28.01.2020 року, після чого ним були вжиті передбачені законом заходи для захисту своїх прав.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги те, що заявник, на думку суду, не відмовляється від права на змагальний розгляд справи, який стосується його інтересів, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення права заявника на справедливий суд, гарантований ст.6 Конвенції, суд вважає, що відповідачем не було подано докази та заперечення на позов з поважних причин та, що обставини, викладені в заяві про перегляд заочного рішення мають істотне значення для вирішення справи по суті, а тому є підстави для поновлення відповідачу строку на подання даної заяви, скасування заочного рішення суду.

Керуючись ст.ст.158, 287-288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущенний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 січня 2014 року по справі № 509/5004/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Скасувати заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 січня 2014 року по справі № 509/5004/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Цивільну справу передати до канцелярії суду для виконання вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бочаров А.І.