Номер провадження: 22-ц/813/8721/21
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

відповідач Одеська міська рада,

третя особа ОСОБА_4 ,

третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2021 року у складі судді Пучкової І.М.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання права власності на будівельні матеріали і обладнання в порядку спадкування.

В позові просила суд визнати за нею право власності на 1/18 частину будівельних матеріалів і обладнання, які були використані у процесі будівництва незавершеного будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 112, 2 кв.м, на земельній ділянці 600 кв.м., у порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , посилаючись на те, що 03.12.2004 вона одружилася з ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_5 - ОСОБА_6 . Згідно з реєстром речових прав на нерухоме майно, співвласниками домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є вона та син ОСОБА_4 , які є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яким належало 1/18, 13/48, 13/96, 1/18 частин цього домоволодіння. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 08.02.2010, за реєстровим №2-119, яке видано Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, на самочинно збудовані будівлі: гараж «К», сарай «В», сарай майстерня «Г», сарай «З», житловий будинок «И», житловий будинок « ОСОБА_7 свідоцтво не видавалося, їхня вартість в оцінку спадкового майна не включена у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Протокольною ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.10.2020 залучено до участі у справі у якості співвідповідача Одеську міську раду.

Протокольною ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.10.2020 залучено до участі у справі у якості третьої особи орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2021 року в задоволені позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, позовні вимоги про визнання права власності на будівельні матеріали і обладнання в порядку спадкування залишити без розгляду та у задоволені заяви ОСОБА_3 про стягнення судових витрат відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у суду першої інстанції були всі підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_8 без розгляду з підстав п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (у зв`язку з повторною неявкою позивача), оскільки заява позивача або її представника про розгляд її позову без їх присутності в матеріалах справи відсутня. Всупереч положенням ч.ч.1,2 ст.134 ЦПК України ОСОБА_3 та її представником попереднього розрахунку суми судових витрат у передбачений строк до суду надано не було, так як і не було його надано після укладення договору про надання правничої допомоги від 27 серпня 2019 року, додаткової угоди №4 від 07 серпня 2019 року. Заява представника відповідача про поновлення строку на подання доказів та їх залучення подана з пропуском встановленого строку, в той же час клопотання про поновлення строків для звернення до суду з цією заявою носить формальний характер та не підтверджено належними доказами, які беззаперечно свідчать про наявність у відповідача ОСОБА_3 перешкод скористатись процесуальним правом та подати відповідні докази разом із відзивом та під час проведення підготовчого судового засідання. Крім того, до заяви про поновлення строку на подання доказів та їх залучення відповідачем не було надано доказів їх надсилання усім учасникам справи, зокрема відповідачу - Одеській міській раді.

03.09.2021 ОСОБА_3 надала суду письмові пояснення у справі та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, зазначаючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнає, вважає її необґрунтованою, такою, шо суперечить як матеріалам справи, обставинам справи, так і нормам ЦПК України. Аргументам, на які посилається апелянт у скарзі, надана оцінка у рішенні районного суду, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2021 вважає законним, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі встановлених судом обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами.

В судове засідання 21.12.2021 відповідачі та третя особи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Суд першої інстанції розглянувши справу по суті дійшов висновку, що введення в експлуатацію спірного будинку та укладання мирової угоди, відбувались за життя ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який не заперечував проти набуття ОСОБА_3 права власності на спірний будинок, тому право ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_5 не порушене.

Разом з тим суд дійшов вказаного висновку з порушенням норм процесуального права, що є безумовною підставою для скасування рішення суду з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вбачається зі справи, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.08.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у підготовчому судовому засіданні на 19.08.2020 о 10:00.

19.08.2020 позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

19.08.2020 інші сторони в судове засідання не з`явилися, судове засідання було відкладено на 16.10.2020 о 10:00.

В судове засідання 16.10.2020 сторони не з`явилися в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 26.10.2020 об 11:50.

26.10.2020 в судове засідання з`явився відповідач ОСОБА_3 та її представник, позивач в судове засідання не з`явився, судом оголошено перерву до 02.11.2020 об 11:20.

02.11.2020 в судове засідання з`явився відповідач ОСОБА_3 та її представник, позивач не з`явився.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу по суті у відкритому судовому засіданні на 16.11.2020.

16.11.2020 в судове засідання з`явився відповідач ОСОБА_3 та її представник, позивач не з`явився, розгляд справи відкладено на 30.11.2020 об 11:40.

30.11.2020 в судове засідання з`явився представник позивача та ОСОБА_3 , справу відкладено на 27.01.2021 о 10:00.

27.01.2021 в судове засідання з`явився відповідач ОСОБА_3 та її представник, позивач, який повідомлявся про розгляд справи, не з`явився, справу відкладено на 15.02.2021.

15.02.2021 в судове засідання з`явився відповідач ОСОБА_3 та її представник, позивач не з`явився, в судовому засіданні оголошено перерву до 01.03.2021 о 10:30.

01.03.2021 в судове засідання з`явився відповідач ОСОБА_3 та її представник, судом оголошено перерву до 12.03.2021 об 11:30.

12.03.2021 сторони в судове засідання не з`явилися, судом оголошено перерву до 16.04.2021 об 11:00.

25.03.2021 судом зареєстровано заяву позивача, яка була направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 27.10.2020 про залишення без розгляду позовної заяви.

16.04.2021 сторони в судове засідання не з`явилися, судом оголошено перерву до 23.04.2021 о 10:00.

23.04.2021 сторони в судове засідання не з`явилися, суд розглянув справу без участі сторін.

Отже, в судові засідання, які судом призначалися на 01.03.2021, 12.03.2021, 16.04.2021 позивач та його представник не з`являлися, повідомлення про вручення судових повісток, надісланих на адресу позивача, поверталися до суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (постанова від 15.09.2021 №488/4572/19 Верховний Суд. Касаційний цивільний суд).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Однак суд першої інстанції, розглянувши справу по суті, не звернув увагу на те, що позивач, який був повідомлений про розгляд справи, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, заяв про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, відтак суд мав залишити позов без розгляду.

За вказаних обставин рішення суду не відповідає вимогам закону, тому підлягає скасуванню, а позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Одеської міської ради про визнання права власності на будівельні матеріали і обладнання в порядку спадкування залишенню без розгляду.

Щодо доводів апелянта про стягнення з позивача судових витрат.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Вбачається, що позивач звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання права власності на будівельні матеріали і обладнання в порядку спадкування.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 стала членом сім`ї ОСОБА_9 лише з 03.12.2004, тобто з часу укладення між нею та ОСОБА_5 шлюбу. Проте, зі справи слідує, що 24.07.1954 на підставі договору про право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою ОСОБА_10 була відведена земельна ділянка, площею 600 м2 під будівництво житлового будинку, по АДРЕСА_1 . На цій земельній ділянці ОСОБА_10 та його дружиною ОСОБА_6 зведено житловий будинок під літ. А, житловою площею 35,7 кв.м. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 помер. Після його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на Ѕ частину житлового будинку, літ «А», площею 35,7 кв.м. з надвірними будівлями Б гараж, Г сарай майстерня, Д сарай, № 1-3 огорожі, 1 - мощення. Також ОСОБА_6 та синам ОСОБА_2 , ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину 1/6 частини житлового будинку, площею 35,7 кв.м., з надвірними будівлями. 26.08.1978 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений шлюб, який розірваний 06.05.1997. Під час шлюбу за згодою всіх співвласників земельної ділянки ОСОБА_3 з чоловіком побудували житловий будинок за літ. «И,И1», загальною площею 112,2 кв.м., житловою 67,2 кв.м. Зазначений житловий будинок під літ. И,И-1 прийнятий в експлуатацію за розпорядженням Київської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради від 21.01.2000. Оскільки в дійсності будинок був побудованим ОСОБА_3 самостійно за власні кошти, 25.06.2005 між нею та всіма співвласниками: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 була укладена мирова угода, яка затверджена ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2005, відповідно до якої сторони визнали за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на житловий будинок літ. И,И1. Отже, введення у експлуатацію спірного будинку та укладання мирової угоди, відбувались за життя ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який не заперечував проти набуття ОСОБА_3 права власності на спірний будинок.

Отже, позивач відношення до майна ОСОБА_3 у вигляді будинку И,И1 та гаражу «К» по вул. Жовтневої революції (на цей час - АДРЕСА_1 не мала.

Такі ж обставини було встановлено ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.10.2020 №2-258/2005, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.10.2020 у справі №947/20482/19 та рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі №947/28572/19 від 21.05.2021.

Вказані свідчить про те, що результат розгляду даного спору був для позивача передбачуваним.

Отже, звертаючись з даним позовом до суду позивач за наявності адвоката, який представляє її інтереси, не могла не усвідомлювати безперспективність своїх вимог.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 у зв`язку з пред`явленням до неї позовних вимог за для введення судової справи скористалася послугами адвоката, який приймав участь в судових засіданнях, подавав письмові заперечення, а тому у випадку залишення позову без розгляду відповідач ОСОБА_3 не була позбавлена права вимоги компенсації здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Представником відповідача ОСОБА_3 на підтвердження витрат на правову допомогу надано договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі виконаних робіт, квитанцію про сплату витрат на правову допомогу.

Дослідивши надані докази представника відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу, апеляційний суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню та з позивача на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі в розмірі 10 000 грн.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги в частині безпідставності стягнення з позивача судових витрат на правову допомогу апеляційний суд вважає помилковими, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Посилання апелянта на те, що у суду були відсутні підстави для поновлення строку для подачі доказів є безпідставним, оскільки додані до клопотання судові рішення, якими було встановлено факти, що впливали на розгляд даного спору, постановлені пізніше наданого строку для подання доказів у справі, у зв`язку з чим вказані докази подано ОСОБА_3 з пропуском встановленого судом строку з поважних причин.

Твердження про те, що відповідачем до заяви про поновлення строку на подання доказів та їх залучення не було надано доказів їх надсилання усім учасникам справи, зокрема відповідачу - Одеської міської ради не відповідає дійсності та спростовується наявним у справі фіскальним чеком від 26.10.2020.

Відповідно до п. 4 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Одеської міської ради про визнання права власності на будівельні матеріали і обладнання в порядку спадкування залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну допомогу в розмірі 10 000 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 17.01.2022.

Головуючий:

Судді: