18 березня 2021 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Черкова В.Г., при секретарі Уварові М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Селидівської територіальної громади про визнання права власності на частки у квартирі,-
01.07.2020 р. позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.
В обґрунтування позову зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з ј частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 30.06.1993 р. Службою приватизації п-о «Селидіввугілля». Відповідно до свідоцтва, по ј частки квартири також належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . В свідоцтві допущено описку у написанні їх даних, що перешкоджає їм оформити свої права на квартиру.
Просили визнати за ними право власності кожного на ј частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 59,1 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Службою приватизації п-о «Селидіввугілля» 30.06.1993 р. за № НОМЕР_1, зареєстрованого в Селидівському БТІ 19.07.1993 р. за № НОМЕР_5.
Заяви та клопотання сторін.
Позивачі надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 06.07.2020 р. суддею Коліщук З.М. справу призначено до підготовчого засідання.
Ухвалою від 31.07.2020 р. закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою від 09.12.2020 р. суддею Черковим В.Г. справу прийнято до свого провадження, призначено до підготовчого засідання.
Ухвалами від 29.12.2020 р., 01.02.2021 р. витребувані докази за клопотанням позивача.

Ухвалою від 11.03.2021 р. закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані ОСОБА_6 та ОСОБА_4

ОСОБА_7 14.07.1990 р. уклала шлюб з ОСОБА_1 та взяла прізвище чоловіка.

Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , яке було видане Службою приватизації державного житлового фонду п/о «Селидіввугілля», ОСОБА_4 та членам її родини: невістці ОСОБА_2 , сину ОСОБА_1 та онуці ОСОБА_7

ОСОБА_8 03.09.2016 р. уклала шлюб з ОСОБА_9 та взяла прізвище чоловіка.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки Селидівського БТІ від 30.06.2020 р., згідно реєстраційних даних, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перераховується за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження СП в/о «Селидіввугілля» від 30.06.1993 р. за № НОМЕР_1, зареєстроване у Селидівському БТІ 19.07.1993 р. за р.№ НОМЕР_5.

Як вбачається з довідки ДП «Селидіввугілля», Служба приватизації була створена у складі виробничого об`єднання «Селидіввуглілля». Згідно наказу від 20.06.2001 р. № 97 «Про ліквідацію служби приватизації» п/о «Селидіввугілля» підприємство було ліквідоване, документи передані до місцевого архіву.

Як вбачається з копії спадкової справи, до нотаріальної контори за оформленням спадщини звернувся син померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_1 . Видане свідоцтво про право на спадщину за законом на рухоме майно. Заповітів від імені померлої не посвідчувалося.

Постановою від 01.12.2020 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки у правовстановлюючому документі прізвища, імена та по батькові вказані із скороченням.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку".

У справі «Dilipak and Karakaya v. Turkey» (№ № 7942/05, 24838/05, рішення від 04.03.2014 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що можливість для сторін взяти участь у судовому розгляді випливає з предмету та мети статті 6 Конвенції, взятої вцілому. Крім того, принципи змагальності судового процесу та рівності сторін, навряд чи можливі без участі сторін у розгляді. ЄСПЛ наголосив, що система Конвенції вимагає від договірних держав вживати необхідних заходів для забезпечення ефективного здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції. Це передбачає, насамперед, що особи, стосовно яких судові провадження були розпочаті, повинні бути проінформовані про цей факт. Таким чином, в контексті указаної справи ЄСПЛ вирішував питання, чи прийняла влада необхідні заходи для повідомлення одного із заявників про порушення судового розгляду, і чи відмовився останній від свого права; якщо ні, то чи міг заявник домогтися нового змагального розгляду відповідно до національного законодавства.

З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.2 ст.355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною 1 статті 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що позивачі мають право на ј частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки у правовстановлюючому документі їх прізвища, імена та по батькові вказані із скороченням, то оформити своє право власності іншим шляхом, окрім судового, не мають можливості.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , до Селидівської територіальної громади, , юридична адреса: Донецька область, м.Селидове, вул..К.Маркса, 6, про визнання права власності на частки у квартирі - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності по ј частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 59,1 кв.м., кожному, належної їм на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Службою приватизації п-о «Селидіввугілля» 30.06.1993 р. за № НОМЕР_1, зареєстрованого в Селидівському БТІ 19.07.1993 р. за № НОМЕР_5.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Суддя