У Х В А Л А

22.03.2021 Справа №607/22536/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря с/з Стрілкової М. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката Паньков Олександра Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», товариства з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки та припинення обтяження,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», товариства з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки та припинення обтяження.

Заявник адвокат Паньков О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, шляхом заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав, в тому числі державним реєстраторам, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі спрямовані на перехід права власності на нерухоме майно, двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , посилаючись на те, що є всі підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Перевіривши та дослідивши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Судом встановлено, що 10.10.2005 між ВАТ КБ Надра в особі філії ВАТ КБ Надра Тернопільське РУ та ОСОБА_2 було укладено договір кредитної лінії №548/2005МК у відповідності з умовами котрого Банк зобов`язався відкрити позичальнику кредитну лінію в сумі 30000 дол. США, для придбання житла, а позичальник, в свою чергу зобов`язався прийняти вищезазначені грошові кошти та, в термін з 10.10.2005 року по 10.10.2010 року повернути їх Банку зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 15,59 % річних.

На виконання п. 2.1 Кредитного договору №548/2005МК від 10.10.2005 року за договором іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А., за реєстром № 11824 ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вищевказаним кредитним договором, передав в іпотеку відповідачу належне йому на праві власності наступне майно: нерухоме майно двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданим виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 09 червня 2003 року та зареєстрованого Тернопільським міським БТІ 09 червня 2003 року за реєстром № 48560.

Як стало відомо заявнику з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 233035866 від 18.11.2020 року між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та ТзОВ Фінансова компанія Дніпрофінансгруп укладено договір про відступлення прав вимоги, реєстраційний № 137 від 23.07.2020 року посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновою Н.М. про відступлення вимог за кредитним договором та договором іпотеки.

17 квітня 2020 року відповідачем було розпочато публічні електронні торги (аукціон), № лоту: GL48N717920 через систему ProZorro, предметом яких було право вимоги за Договором кредитної лінії № 548/2005МК, забезпеченим договором іпотеки, однак торги не відбулись.

Також, існує спір між позивачем та відповідачами про припинення кредитного договору та договору іпотеки, в зв`язку із смертю позичальника/боржника ОСОБА_2 і додатково враховуючи, що кредитний договір діяв до 10.10.2010 року та після закінчення строку дії договору відповідачі не звертались з вимогою про погашення заборгованості, що фактично пропустили строки позовної давності, а отже і законні вимоги позивача.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 01.03.2021 заборонено відчужувати нерухоме майно, двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ).

Однак, судом з`ясовано, що у відповідача зберігається юридична можливість відчужити дану квартиру, адже в базі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно буде відсутня інформація щодо заборони вчинення реєстраційних дій, що прямо передбачено ч. 2 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і навіть наявність заборони відчуження накладеної ухвалою суду не перешкоджає державному реєстратору вчинити дії щодо реєстрації права власності за іпотекодержателем (пункт 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127).

На підставі ч. 2 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду або заява власника суб`єкта нерухомого майна про заборону вчинення дій реєструється у Державному реєстрі прав.

Так, статтею 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачена можливість зупинення державної реєстрації прав на підставі: рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили; заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

Крім цього, відповідно до абзацу 3, пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127, наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, обтяжень речових прав на передане в іпотеку майно, у тому числі внесення після державної реєстрації іпотеки іпотекодавця до Єдиного реєстру боржників, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Враховуючи, що предметом позовних вимог є визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки та припинення обтяження, відповідач добровільно відмовляється врегулювати спір, а також, судом з`ясовано, що є реальна загроза в тому, що належна ОСОБА_1 двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , під час розгляду даної справи може бути відчужена (продана) третім особам, що фактично не заперечувалось представником відповідача, що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, суд, проаналізувавши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін та зважаючи на наявність загрози утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити, шляхом заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав, в тому числі державним реєстраторам, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі спрямовані на перехід права власності на нерухоме майно, двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , оскільки такий вид забезпечення позову є доцільним та співрозмірним заявленим позовним вимогам.

Згідно ч.3 ст.154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд не застосовує зустрічне забезпечення, оскільки позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання на території України та у її власності є майно, що в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Одночасно суд повідомляє, що відповідач має право звернутися до суду про застосування зустрічного забезпечення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 149-153, 154, 261, 352-354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити заяву адвоката Паньков Олександра Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», товариства з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки та припинення обтяження.

Заборонити всім суб`єктам державної реєстрації прав, в тому числі державним реєстраторам, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі спрямовані на перехід права власності на нерухоме майно, двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає до негайного виконання.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, відповідно до ст.158 ЦПК України.

Копію ухвали для виконання направити до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Ухвала суду складена та підписана 22 березня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко