Житомирський апеляційний суд
Справа №291/1338/19 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Категорія 84 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №291/1338/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з внуками,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

на рішення Ружинського районного суду Житомирської області, ухвалене 05 червня 2020 року суддею Митюк О.В. у смт. Ружині, повний текст рішення складено 15 червня 2020 року,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому, просила зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити їй перешкоди у вихованні та спілкуванні з її внуками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначити наступний спосіб її участі у вихованні та спілкуванні з внуками без присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 : мати побачення з внуками в шкільному закладі освіти під час проведення свят, організованих адміністрацією цього закладу; забирати внуків з шкільного закладу кожної другої і четвертої п`ятниці щомісяця, в тому числі із можливістю тимчасового перебування внуків з нею по місцю її проживання з ночівлею в дві доби (з п`ятниці на суботу та з суботи на неділю); мати побачення з внуками в їх дні народження з можливістю дарувати їм подарунки; спільно з внуками відвідувати святкування днів народження родичів дітей по лінії батька з 13-00 год. до 20-00 год., незалежно від дня тижня; раз на рік влітку вивозити внуків на оздоровлення по Україні на два тижні.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоджають їй у спілкуванні з внуками.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2019 року до участі у розгляді справи залучено Орган опіки та піклування Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області (а.с.29).

Рішенням цього суду від 05 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди, ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з її внуками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначено способи участі ОСОБА_1 у вихованні внуків, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення можливості перебування внуків за місцем проживання баби, в тому числі з їх ночівлею (одну добу): кожну третю п`ятницю місяця з 18:00 п`ятниці до 18:00 суботи без присутності матері; щоліта відпочинок з бабусею (не менше 7 днів) з метою оздоровлення, екскурсій; мати побачення з внуками в дошкільному та шкільному закладах під час проведення свят; систематичні зустрічі з внуками за попередньою домовленістю з матір`ю у дні народження, святкові дні та канікули з моменту відвідування шкільного закладу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просили скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Зазначили, що вони не чинять перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні чи вихованні нею неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і відповідних доказів позивачкою суду не надано. Окрім того, суд не врахував, що діти не бажають спілкуватися з бабою, що підтвердили в судовому засіданні, а тому рішення суду суперечить їх інтересам, поглибить існуючий конфлікт між ними та позивачкою, негативно вплине на психоемоційний стан дітей, які будуть вимушені всупереч своєї волі спілкуватися з бабою.

Також вважають, що рішення суду виконати неможливо у зв`язку з нечітким та неоднозначним формулюванням його резолютивної частини в частині визначення способів участі баби у вихованні дітей.

Крім того, зазначили, що суд першої інстанції, частково задовольнивши позов, неправильно вирішив питання щодо розподілу судових витрат, поклавши їх на відповідачів, тоді як судові витрати у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України мали бути покладені на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відзиві представником ОСОБА_1 ОСОБА_6 зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним, визначений судом спосіб участі баби у вихованні і спілкуванні з внуками не суперечить інтересам останніх, сприятиме реалізації прав баби на особисте спілкування з внуками. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с. 167-168).

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, вказала про небажання дітей спілкуватися із бабою. Представник ОСОБА_2 ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала, посилаючись на правильність висновків суду першої інстанції, перешкоджання їй відповідачами у спілкуванні з внуками та її бажання приймати участь у їх вихованні.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є бабою по батьківській лінії, а відповідач ОСОБА_8 - матір`ю малолітніх: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що син позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_9 перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_8 , 14.04.2008 він загинув. ОСОБА_8 залишилася проживала разом з ОСОБА_1 в її будинку, разом ростили і виховували дітей. У 2018 року ОСОБА_8 одружилася із ОСОБА_3 , після чого переїхала до чоловіка разом із дітьми. Перший рік позивачка не мала перешкод у спілкуванні та вихованні внуків, вона бачилась з ними, вони приїздили до неї на канікули, але у подальшому відповідачі почали чинити їй перешкоди в спілкуванні із внуками, у зв`язку з чим вона звернулась до органу опіки та піклування з питанням визначення їй способів участі у вихованні внуків.

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 01 квітня 2019 року №61 про визначення способу участі у вихованні внуків, визначено для ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні внуків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді побачень та спілкувань з ними у вихідні та святкові дні та інші дні за домовленістю з матір`ю.

Позивачка пояснила, що відповідачка ОСОБА_2 не виконувала дане розпорядження, крім того змінила номери мобільних телефонів дітей.

Сторони не можуть погодити порядок участі баби у вихованні малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та спілкування з ними, у зв`язку з чим позивачка бажає вирішити спір, який існує між нею та відповідачами щодо її участі у вихованні та спілкуванні з внуками, в судовому порядку.

Судом першої інстанції під час розгляду справи допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтвердили наявність спору та конфліктної ситуації щодо участі у вихованні внуків бабою, бажання останньої спілкуватись з дітьми.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 суду першої інстанції пояснила, що ні вона, ні її діти не бажають спілкуватися з ОСОБА_1 та не хочуть з нею бачитися, після того як вона подала позов до суду. Свідок ОСОБА_3 надав суду аналогічні пояснення.

Допитані в судовому засіданні малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що раніше спілкувалися з бабою ОСОБА_1 , їздили до неї часто, гостювали, їздили до дяді ОСОБА_13 , татового брата в смт.Попільню, бабуся приїздила до них, привозила подарунки, гроші, спілкувалися з нею по мобільному телефону. Але після того як вона почала налаштовувати їх проти сім`ї, зокрема д.Толі, вони з нею спілкуватися перестали, номера мобільних телефонів поміняла їм мама. До того ж у зв`язку з тим, що бабуся подала позов до суду, вони тим більше категорично не бажають з нею спілкуватися.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У частині першій статті 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частина друга статті 257 СК України).

Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Виходячи з положень статті 159 СК України усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідом, бабою та внуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ у справі «Крускіч проти Хорватії» від 25 листопада 2014 року). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми внуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з внуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05 березня 2019 року).

Отже, враховуючи, що між сторонами склалися конфліктні відносини і вільно досягти згоди щодо способу участі баби у вихованні внуків вони не можуть, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом встановлення періодичних та систематичних побачень, зустрічей, з можливістю перебування внуків за місцем проживання баби, спільного відпочинку.

При вирішенні спору суд першої інстанції помилково послався на висновок органу опіки і піклування, який готувався за заявою ОСОБА_1 до її звернення до суду з даним позовом.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до ч. 5 ст.19 СК України витребувано висновок органу опіки та піклування щодо вирішення даного спору, відповідно до якого орган опіки та піклування Ружинської районної адміністрації Житомирської області вважав за можливе перебування малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з бабусею ОСОБА_1 кожної третьої п`ятниці щомісяця з 18:00 пітниці до 18:00 суботи та щоліта відпочинок з бабусею не менше 7 днів без присутності матері (а.с. 240-241).

Оскільки, рішення суду першої інстанції не суперечить даному висновку та відповідає обставинам справи, суд апеляційної інстанції погоджується з визначеними судом першої інстанції способами участі баби у вихованні внуків, які встановлені з врахуванням розумного балансу інтересів між сторонами, інтересів дітей, їх віку, стану здоров`я.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції з огляду на думку дітей та з метою забезпечення їх найкращих інтересів вважає, що визначені судом способи участі баби у вихованні внуків мають відбуватися за їх добровільної згоди, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом доповнення його резолютивної частини абзацом четвертим наступного змісту «Вищезазначені способи участі баби у вихованні внуків здійснювати за згоди останніх».

Посилання відповідачів у апеляційній скарзі на відсутність доказів, які б підтверджували існування перешкод з їх боку щодо участі баби у вихованні та спілкуванні з внуками, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки наявність спору з цього приводу свідчить про зворотнє.

Визначений судом першої інстанції порядок спілкування та участі у вихованні дітей є у повній мірі обґрунтованим та зрозумілим, а доводи відповідачів у апеляційній скарзі про неможливість виконання рішення суду у зв`язку з нечітким та неоднозначним формулюванням його резолютивної частини щодо визначення способів участі баби у вихованні внуків є безпідставними. Посилання у апеляційній скарзі на ту обставину, що частково задовольнивши позов, суд неправильно вирішив питання щодо розподілу судових витрат, поклавши їх на відповідачів, тоді як судові витрати у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України мали бути покладені на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, є також безпідставними. У даному випадку позов ОСОБА_1 по своїй суті стосувався усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з внуками, визначення способів її участі у їх вихованні та спілкуванні з ними, спір вирішений на користь позивачки, а тому суд обґрунтовано поклав понесені нею судові витрати на відповідачів.

Оскільки під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції змінено шляхом доповнення абзацом про те, що способи участі баби у вихованні внуків мають відбуватись за згоди останніх, зазначене рішення судом апеляційної інстанції не скасовувалось та по суті не змінювалось, підстави для розподілу понесених відповідачами судових витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 05 червня 2020 року змінити, доповнивши його абзацом четвертим наступного змісту: «Вищезазначені способи участі баби у вихованні внуків здійснювати за згоди останніх».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 22 березня 2021 року.