Справа № 490/130/20
Провадження № 2/487/231/21
РІШЕННЯ

Іменем України

03.02.2021 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кузьменко В.В., за участю секретаря судового засідання Рафальської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про звільнення успадкованого майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

13.01.2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просила зняти арешт та заборону відчуження на нерухоме майно, а саме 32/200 частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , які належали померлому ОСОБА_5 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.01.2020 року вищевказану цивільну справу передано на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва за підсудністю.

28.02.2020 року матеріали зазначеної справи надійшли до Заводського районного суду м. Миколаєва.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина за законом на 32/200 частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_2 . Вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 . Інших спадкоємців немає. Однак після прийняття спадщини вона позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права, в зв`язку з тим, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який є складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, містяться архівні записи №3535815, 3536048 про арешт житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення 571, 13.05.1983 року. Але яким саме органом це рішення ухвалене не вказано. Арешт з майна позивача не знято. Накладений арешт та внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обмежує її законні права та обов`язки як спадкоємця, тому вона вимушена звернутися до суду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.03.2020 року провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

10.04.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі.

Треті особи в судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно договору купівлі - продажу, посвідченого 04.11.1965 року Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою за реєстровим №4275 та зареєстрованому в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 12.11.1965 за №8086 ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належало 32/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5 , що підтверджено копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 виданого 23.10.1964 року Баловновською селищною радою, Новоодеського району, Миколаївської області.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 10.07.1992 року Матвєєвською селищною радою м. Миколаєва, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 49.

При зверненні до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Помазан Я.В. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька - ОСОБА_5 , позивачу стало відомо, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який є складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, містяться архівні записи №3535815, 3536048 про арешт житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення 571, 13.05.1983 року. Але яким саме органом це рішення ухвалене не вказано. Арешт з майна позивача не знято.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 317ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Отже, арешт майна обмежує законні права позивача на прийняття спадщини після смерті її батька.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи наявність арешту на 32/200 частку домоволодіння АДРЕСА_1 , неможливість скасування даного обтяження в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявності підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про звільнення успадкованого майна з-під арешту- задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження на нерухоме майно, 32/200 частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , які належали померлому ОСОБА_5 .

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З гідно з п.п.15.5 п.15 ч.1 перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя В.В.Кузьменко