Ухвала

19 березня 2021 року

м. Київ

справа № 700/294/20

провадження № 61-3376ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іванишина Олександра Олеговича, на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 28 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру

у Черкаській області, ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Наше Зерно Плюс», державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича про визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та рішень державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаської області, визнання недійсним договору оренди землі та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 28 січня 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 02 січня 2020 року

№ 23-67/14-20-СГ «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки», яким ОСОБА_2 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та наданні цієї земельної ділянки у власність.

Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 28 грудня 2019 року

№ 23-6691/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність із зміною цільового призначення», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 2,00 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності зі зміною цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Б. А., від 15 січня 2020 року, індексний номер: 50658512, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку під кадастровим номером :03:001:0357 за ОСОБА_1 та припинено усі права та їх обтяження ОСОБА_1 на земельну ділянку під кадастровим номером :03:001:0357, яке зареєстроване

у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15 січня 2020 року за номером 35042810.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 20 січня 2020 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Наше Зерно Плюс» , об`єктом оренди за яким є земельна ділянка, площею 2,00 га, що розташована на території Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Б. А. від 23 січня 2020 року, індексний номер: 50771248, про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку під кадастровим номером :03:001:0357 за ТОВ «Наше Зерно Плюс» та визнано припиненим право оренди ТОВ «Наше Зерно Плюс» на

земельну ділянку під кадастровим номером :03:001:0357, яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

23 січня 2020 року за номером 35148345.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У березні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Іванишин О. О., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 28 січня 2021 року (надійшла до суду 03 березня 2021 року), в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким

у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі. В частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 судові рішення залишити без змін.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом із цим, представник ОСОБА_1 - адвокат Іванишин О. О., у касаційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 , як учасник бойових дій, звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», на підтвердження чого надав копію посвідчення учасника бойових дій від 04 березня 2015 року серії НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних

з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі

№ 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

Предметом спору у справі № 700/294/20 є визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, рішень державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаської області, визнання недійсним договору оренди землі та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області вчинити певні дії, що не свідчить про те, що зазначена справа беззаперечно пов`язана із захистом порушених прав ОСОБА_1 саме як учасника бойових дій. При цьому, ОСОБА_1 є відповідачем у даній цивільній справі.

Ураховуючи наведене, відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги з цих підстав.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

«Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 2 102,00 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового

збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при

поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 8 408,00 грн (840,80 грн х 5 вимог немайнового характеру) х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УГК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN) - UA0026007, ККДБ - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іванишина Олександра Олеговича, на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 28 січня 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог цієї ухвали до 19 квітня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник