Справа №200/5840/19
Провадження № 2-з/932/48/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Лукінової К.С.,

за участю секретаря Іванової А.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

18.03.2021 року до канцелярії суду надійшла від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову в якій просила заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо експлуатації автомобіля VOLKSWAGEN CADDY COMBI TRENDLINE 1,6 TDI, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак: НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до ухвалення судом рішення по даній справі, окрім того дня, коли даний транспортний засіб необхідно буде доставити за вимогою експерта для проведення експертного дослідження. В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 вказала, що вищевказаний автомобіль було придбано на підставі договору купівлі-продажу №1101969 ком. 606096 від 19 липня 2011 року, та кредитного договору №50001840 від 19.07.2011 року. Вищевказаний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача, який користується ним одноособово та не надає заявниці в користування його, вважаючи особистою власністю. Зазначила, що у цивільній справі №200/5840/19 ухвалою суду від 26.02.2021 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського НДІСЕ, оскільки відповідач не погодився з висновком №03/02/2021 експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку колісного транспортного засобу від 06.02.2021 року з якого видно, що метою дослідження було визнання ринкової вартості ідентичного транспортного засобу, проте вважає такі дії відповідача як навмисне затягування розгляду справи та ухилення від сплати дійсної ринкової вартості автомобіля на сьогоднішній, оскільки проведення даного виду експертизи в Дніпропетровському НДІСЕ у зв`язку із їх надмірною завантаженістю може відбуватися тривалий час, а за цей період часу відбудеться реальний знос автомобіля, оскільки у відповідача він перебуває кожного дня у активній експлуатації, що передбачає його знос та небезпеку пошкодження, оскільки транспортний засіб сам по собі є джерелом підвищеної небезпеки. Вважає, що існує загроза того, що відповідач може вчинити умисно або по необережності дії по пошкодженню автомобіля, який є предметом спору, або приховати спірний автомобіль, знищити та розібрати його на запчастини, що може утруднити виконання у майбутньому судового рішення.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, встановив наступне.

Питання забезпечення позову врегульовано у Главі 10 Розділу І ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається:1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із положеннями ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Так, ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову у цивільній справі не додано жодного доказу, що відповідач ОСОБА_2 вчиняє або може вчиняти будь-які дії, спрямовані на утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог. Крім того, ОСОБА_1 не доведено, що ОСОБА_2 дійсно щодня активно експлуатує спірний транспортний засіб і в цей час відбується реальний знос автомобіля.

При цьому, перевіряючи співмірність заявлених позовних вимог обраному способу забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність такої співмірності, оскільки в поданому позову позивачка просить стягнути з відповідача на її користь Ѕ частину вартості автомобіля, а не передати їй автомобіль, а вимоги позивачки про стягнення коштів та унеможливлення відчуження спірного автомобіля вже забезпечені ухвалою суду від 16.04.2019 року у цій справі.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки доводів наданих позивачем щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Позивачем не доведено та судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову, не доведено та не надано жодного доказу, що відповідачі мають намір або вживають якісь заходи та дії щодо відчуження спірного майна.

Заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Враховуючи зазначене, у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 151-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К.С. Лукінова