Справа №265/2061/19
Провадження №2/265/40/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Вайновського А. М., за участю секретаря судових засідань Гавшиної А.С., представника позивача - адвоката Калініченко А.В., представника відповідача - адвоката Кашуби Н.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в березні 2016 року зустрівся з відповідачкою, яка запропонувала йому купити частину належного їй на праві власності домоволодіння АДРЕСА_1 . За усною домовленістю починаючи з березня 2016 року по червень 2017 року він передав в рахунок укладання в майбутньому договору купівлі-продажу вказаного домоволодіння 8000 доларів США, про що з боку ОСОБА_3 було надано 7 письмових розписок про отримання грошей. Проте усна домовленість ОСОБА_3 до дня звернення в суд не була виконана, угода про купівлю-продаж не була укладена. Приблизно на прикінці 2018 року він почав вимагати від ОСОБА_2 повернення грошей або укладання угоди, проте відповідачка його вимоги ігнорує, в зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом свої прав. Просив суд стягнути на його користь 215040 гривень, що на час подання позовної заяви згідно курсу НБУ України дорівнює 8000 доларів США (26,88х8000=215040), а також стягнути на його користь судові витрати пов`язані із зверненням до суду у сумі 2150,40 гривень.

12 квітня 2019 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області за вказаним позовом відкрите провадження та призначене підготовче судове засідання на 01 липня 2019 року.

03 березня 2020 року ухвалою суду підготовче судове засідання закрито, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті на 02 квітня 2020 року.

В судове засідання будучи повідомленим належним чином позивач ОСОБА_1 не з`явився, письмовою заявою просив суд розглянути його позовні вимоги без його участі за участі представника - адвоката Калініченко А.В.

Представник позивача - адвокат Калініченко А.В. в судовому засіданні пояснив, що грошові кошти передані відповідачу є фактично авансом в рахунок майбутньої угоди купівлі-продажу нерухомості, оскільки відповідачка не виконала умов усної домовленості просив суд стягнути грошові кошти на користь ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, просила суд відмовити в їх задоволенні. По суті справи пояснила, що дійсно в 2016 році вона підшукувала покупця на частку належного їй домоволодіння АДРЕСА_1 , в якийсь момент до неї звернувся позивач зі своїм братом. За усною домовленістю вона звільнила будинок після надання їй першої частини грошей в березні 2016 року, вона при цьому передала ключі позивачу, а сама почала проживати в найманому житлі. Остаточно вартість домоволодіння було узгоджена в сумі 13000 доларів США. Позивач наполягав на оформленні з її боку права власності на земельну ділянку на якій розташовано домоволодіння та ставили це обов`язковою умовою укладання майбутнього договору купівлі-продажу. Перебуваючи на той час в складній життєвій ситуації та потребуючи додаткових кошів погодилась на таку умову. При цьому розуміла, що виконати цю умову їй буде складно, вказана умова існувала протягом всього часу коли вона отримувала грошові кошти від позивача та останній на ній наполягав. Не заперечує, що усього отримала 8000 доларів США згідно наданих нею розписок. Гроші витратила на власні потреби. Вважає передані їй грошові кошти є платою за проживання позивача та його родини в домоволодінні на протязі трьох років. В подальшому позивач відмовився купувати домоволодіння через невиконання нею умови щодо земельної ділянки, а вона в свою чергу відмовила йому в повертати гроші. Умова щодо належного оформлення права власності на земельну ділянку не виконана й до тепер.

Крім того, в обґрунтування своїх заперечень відповідачкою ОСОБА_2 та її представником - адвокатом Кашуба Н.О. на адресу суду надано письмові пояснення щодо обставин справи. Відповідачкою зазначено та підтверджено існування домовленостей щодо продажу на користь позивача домоволодіння, а також отримання нею грошових коштів в сумі 8000 доларів США. Проте, відповідачка та її представник в письмових поясненнях, що передували безпосередньо наданим суду поясненням не зазначаючи існування обов`язкової умови укладання договору купівлі-продажу: приватизація земельної ділянки, просили суд врахувати, що ОСОБА_2 виконала усі необхідні дії спрямовані на продаж належного їй домоволодіння ще на прикінці 2016 року, а саме отримала письмову згоду чоловіка на вчинення таких дій з нерухомістю та підготувала інші документи для нотаріального посвідчення угоди. Позивач, будучи обізнаним про її скрутне матеріальне положення - хворобу її матері, на яку вона витрачала значні грошові кошти продовжував проживати у будинку, а в момент коли для себе вирішив недоцільним придбання домоволодіння відмовився від укладання угоди, таким чином користувався будинком три роки. У зв`язку з наведеним просили суд вважати передані грошові кошти в розумінні положень ЦК України завдатком, який фактично відповідачка залишила у себе, через невиконання позивачем домовленостей та ухилення від укладання договору купівлі-продажу.

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Згідно оригіналів письмових розписок складених відповідачкою ОСОБА_2 , остання 26.03.2016р. отримала від ОСОБА_1 2500 доларів США; 13.05.2016р. - 2000 доларів США; 10.10.2016р. - 300 доларів США; 20.10.2016р. - 1000 доларів США; 04.02.2017р. - 900 доларів США; 19.05.2017р. - 500 доларів США; 20.06.2017р. 500 доларів США; розписка без зазначення дати - 300 доларів США в якості передплати за частину будинку розташованого по АДРЕСА_1 .

Вказані в розписках суми - усього 8000 доларів США, дату їх отримання та призначення в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник не заперечували.

Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21.11.2011р. та витягу про державну реєстрацію прав №32608529 від 21.12.2011р ОСОБА_4 на праві власності належить 74/150 будинку АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 про, що зроблено відповідний актовий запис №240 від 18 жовтня 2007 року та отримала призвище після реєстрації шлюбу " ОСОБА_6 ".

Відповідно до положень ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом.

Правила ст.571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовуються в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку, як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов`язання випливає із договору, укладеного сторонами.

Таким чином, внесення завдатку, як способу виконання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки.

Враховуючи, що завдаток це грошова сума, що мала б бути видана продавцю покупцем в рахунок належних з неї платежів за вже укладеним договором купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, на підтвердження купівлі і на забезпечення виконання покупцем або продавцем умов вже укладеного договору; договір купівлі-продажу між сторонами у справі укладено не було, а відсутність зобов`язання (укладеного договору купівлі-продажу) виключає й завдаток, як засіб його забезпечення, тому суд приходить до висновку, що всі сплачені позивачем кошти за попереднім договором є не завдатком, а авансом.

Як було встановлено судом, відповідачка отримала від позивача в якості авансу грошові кошти в розмірі 8000,00 доларів США.

Обговорюючи питання суми авансу, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Позивач ОСОБА_1 скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та звернувся з позовною заявою про стягнення сум саме в гривневому еквіваленті.

Суд в повній мірі не може погодитися з наданим позивачем ОСОБА_1 розрахунком суми авансу, який підлягає поверненню шляхом стягнення з урахуванням офіційного курсу долара США станом на дату звернення із позовною заявою - 26.03.2019 року (26, 88 гривень за 1 долар США).

Частиною 1 та 2 статті 533 ЦК України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Станом на день ухвалення рішення суду - 09.03.2021 року офіційний курс гривні до долара США складав 27,7091 грн за 1 долар США.

Отже, обравши валюту зобов`язання та заявивши вимогу про стягнення заборгованості у гривневому еквіваленті, обґрунтованим є її розрахунок за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення суду, тобто станом на 09.03.2021 року, в розмірі: 221672, 80 грн (27,7091х8000).

З наведеного судом розрахунку виходить, що сума авансу, що підлягає стягненню на користь позивача є дещо більшою, ніж та, яку позивач просить стягнути з відповідача та становить 221672, 80 гривень, замість розрахованих позивачем - 215040 гривень.

Проте, вирішуючи цивільну справу по суті, суд виходить з принципу диспозитивності, за змістом якого, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Уклавши договір в іноземній валюті, а заявивши вимоги про стягнення боргу в національній валюті України, позивачу необхідно було виходити з офіційного курсу іноземної валюти на день ухвалення судового рішення, а не на час звернення до суду із позовом про стягнення грошових коштів.

Таким чином, оскільки сторони не уклали основний договір купівлі-продажу, тому отриманий відповідачкою аванс у розмірі 8000 доларів США підлягає поверненню позивачу у розмірі 215040 гривень, тобто в тій сумі, яку зазначив позивач в своєму позові, а тому суд здійснює перевірку з урахуванням саме цієї суми, а саме 8000 доларів США із розрахунку 26 гривень 88 копійок за 1 долар США станом на день складання позову - 26 березня 2019 року дорівнює 215040 гривень і саме ця сума підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з відповідачки ОСОБА_2 .

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 2150, 41 грн, які він просив стягнути з відповідачки. Оскільки позовні вимоги судом задоволено повністю з відповідачки слід стягнути на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору також у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 12, 49, 76, 78, 81, 102, 133, 141, 185, 188, 210, 265, 266, 273, 279 Цивільного процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 суму авансу в розмірі 215040 (двісті п`ятнадцять тисяч сорок) гривень 41 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2150 (дві тисячі сто п`ятдесят) гривень, 41 копійка.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua/sud0538/.

Вступна та резолютивна частини рішення складені та проголошені 09 березня 2021 року. Повний текст судового рішення буде складено 19 березня 2021 року.

Суддя А.М. Вайновський