Справа № 755/9880/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Виниченко Л.М.,

за участю секретаря Ганжа Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про видачу виконавчих листів,-

у с т а н о в и в:

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про видачу виконавчих листів по справі № 755/9880/16 на підставі постанови Київського апеляційного суду від 03.02.2020, у яких просить вказати дату народження відповідача ОСОБА_4 та її ідентифікаційний номер, а також дати народження та ідентифікаційні коди відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що видані Дніпровським районним судом м. Києва виконавчі листи про стягнення з відповідачів судового збору було повернуто державною виконавчою службою без відкриття виконавчого провадження, як такі, що видані без дотримання вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема у виконавчих документах не було зазначено дати народження боржників та ідентифікаційні коди.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_3 підтримала вимоги заяви, додатково пояснила, що в матеріалах цивільної справи № 755/9880/16 є відомості про дати народження та ідентифікаційні коди всіх трьох відповідачів по справі, однак такі дані не були внесені у виконавчі документи.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення заяви.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

За змістом положень ч. 3 ст. 432 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути заяву про виправлення помилки у виконавчих листах за відсутності боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши матеріали цивільної справи №755/9880/16-ц, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 755/9880/16-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , Київської міської ради, третя особа ОСОБА_8 про визнання недійсними державних актів про право власності на земельну ділянку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.04.2019 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 30.09.2019 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.04.2019 року скасоване та постановлене нове судове рішення про задоволення позову.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 03.02.2020 року стягнуто з відповідачів на користь позивачів судові витрати по справі.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року в справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У рішенні ЄСПЛ в справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року (заява № 18966/02) Високий суд нагадує практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (див. серед інших джерел, «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, § 40, ЄСПЛ 2002-III; «Ясіуньєне проти Латвії», заява № 41510/98, § 45, 6 березня 2003 року) - пункт 53.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року в справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02), позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.

За правилами частини третьої статті 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом частини 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місце знаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Зі змісту виконавчих листів № 755/9880/16 виданих Дніпровським районним судом м. Києва 10 березня 2020 року про стягнення із кожного з відповідачів - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судових витрат встановлено, що у виконавчих документах не зазначено дати народження всіх боржників та реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (т. 6 а.с. 200-205). Зазначені обставини перешкоджають виконанню рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Згідно частин 1, 4 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Матеріали цивільної справи № 755/9880/16 містять відомості про дату народження відповідача ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та її реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; відомості про дату народження відповідача ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та відомості про дату народження відповідача ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та його реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

У зв`язку з вищевикладеним вказані описки у виконавчих документах підлягають виправленню. При цьому суд враховує, що реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника ОСОБА_5 вказано у виконавчому листі.

За змістом поданої заяви заявники просять видати виконавчі листи. Однак, виконавчі листи вже були видані Дніпровським районним судом м. Києва, при цьому не визнавалися такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку з цим суд вважає, що порушене право позивачів підлягає захисту шляхом постановлення ухвали про виправлення помилок у виконавчих документах, що відповідає приписам норми ст. 432 ЦПК України.

З наведених вище підстав та враховуючи завдання цивільного судочинства, які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, з метою реального, ефективного та оперативного виконання судового рішення, яке набрало законної сили, суд вважає за можливе частково задовольнити заяву позивачів про виправлення помилок у виконавчих документам та внести виправлення до виконавчих листів № 755/9880/16 виданих Дніпровським районним судом м. Києва 10.03.2020 року про стягнення із кожного з боржників - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь позивачів судових витрат, у яких вказати дати народження кожного боржника та реєстраційні номери облікової картки платника податків боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 353, 431, 432 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про видачу виконавчих листів задовольнити частково.

Внести виправлення до виконавчих листів виданих Дніпровським районним судом м. Києва 10 березня 2020 року по справі № 755/9880/16 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , Київської міської ради, третя особа ОСОБА_8 про визнання недійсними державних актів про право власності на земельну ділянку шляхом внесення відомостей щодо боржників:

- ОСОБА_4 , зазначивши її дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ;

- ОСОБА_5 , зазначивши його дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ОСОБА_6 , зазначивши його дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 23 березня 2021 року.

Суддя