Постанова

Іменем України

17 березня 2021 року

м. Київ

справа № 2-1445/10

провадження № 61-12866св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

стягувач - ПАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Кристалбанк»,

заінтересована особа (суб`єкт оскарження) - приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолій Іванович,

особа, яка подала апеляційну скаргу (стягувач), - Акціонерне товариство «Кристалбанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Кристалбанк» на постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 липня 2020 року у складі колегії суддів: Хоми М. В., Сташківа Б. І., Щавурської Н. Б.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А. І.

Скаргу мотивовано тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А. І. перебуває виконавче провадження № 57523772, відкрите на підставі виконавчого листа

№ 2-1445/10, виданого Чортківським районним судом Тернопільської області 17 жовтня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором від 03 вересня 2007 року № 013/09-03/30/07М у розмірі 324 135,82 дол. США, що еквівалентно 2 559 959,87 грн, та судового збору у розмірі 1 820,00 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

29 жовтня 2019 року при ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_1 стало відомо, що ТОВ «Захід-Експерт» проведено оцінку арештованого приватним виконавцем майна. Так, згідно зі звітом про оцінку майна від 01 квітня 2019 року ринкова вартість об`єкта оцінки торгово-складського приміщення, загальною площею 445 кв. м, літ. «А», торгово-складського приміщення, загальною площею 1 088,5 кв. м, літ. «Б», торгово-складського приміщення, загальною площею 343,1 кв. м, літ. «В», які розташовані на АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_1 на праві приватної власності, становить 1 301 628,00 грн без урахування ПДВ.

З метою встановлення дійсності інформації, вказаної у звіті про оцінку майна від 01 квітня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до ПП «Експерт-Центр» для проведення рецензування. За результатами проведеного рецензування ПП «Експерт-Центр» зроблено висновок про те, що звіт класифікується як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватись з метою, визначеною у звіті після виправлення зазначених недоліків.

З огляду на викладене ОСОБА_1 просив судвизнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А. І. у виконавчому провадженні № 57523772 в частині визначення вартості арештованого майна на підставі звіту про оцінку майна - торгово-складських приміщень, що належать ОСОБА_1 та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , від 01 квітня 2019 року в сумі 1 301 628,00 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 січня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним звіт про оцінку майна - торгово-складських приміщень, що належать ОСОБА_1 та розташовані на АДРЕСА_1 , від 01 квітня 2019 року в сумі 1 301 628,00 грн, проведену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Захід-експерт» в межах процедури виконавчого провадження.

У задоволенні вимог про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А. І. в частині визначення вартості арештованого майна відмовлено.

Ухвалу суду мотивовано тим, що при здійсненні оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Захід-Експерт», було застосовано лише порівняльний підхід. Інформація про об`єкти нерухомого майна, які були обрані оцінювачем, отримана виходячи із аналізу пропозицій Тернопільського ринку нерухомості, а також із представленого до оцінки майна.

Виходячи із загальної характеристики об`єкта, його комерційного призначення, ринкову вартість необхідно визначати також з врахуванням пункту 15 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2003 року № 1440, дохідним підходом, а тому оскаржуваний звіт не можна визнати достатньо обґрунтованим та об`єктивним.

Згідно з доданих до скарги копій висновків про ринкову вартість нерухомого майна, щодо якого виник спір, вартість нерухомого майна є суттєво вищою ніж та, що зазначена експертом.

Враховуючи розбіжності у визначені орієнтованої вартості зазначеного майна і з метою недопущення реалізації описаного та арештованого майна за заниженою ціною, що може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартістю, суд вважав, що скарга підлягає задоволенню.

Водночас суд першої інстанції не встановив підстав для визнання дій та бездіяльності приватного виконавця Мелиха А.І. у виконавчому провадженні неправомірними, оскільки скаржником не зазначено, у чому саме полягає неправомірність дій приватного виконавця та його бездіяльність.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 липня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Кристалбанк» задоволено частково, ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 січня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсною оцінку нерухомого майна - торгово-складських приміщень, що належать ОСОБА_1 та розташовані на АДРЕСА_1 , від 01 квітня 2019 року, вартістю 1 301 628,00 грн, проведену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Захід-експерт» в межах процедури виконавчого провадження.

У задоволенні вимог про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А. І. відмовлено.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області судпершої інстанції прийняв рішення про права, свободи, інтереси та обов'язки АТ «Кристалбанк», яке не було залучено до участі у справі. Зазначене відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення у справі.

Встановлені рецензією ПП «Експерт-Центр» недоліки звіту про оцінку від 01 квітня 2019 року в сукупності з даними про те, що станом на 2016 рік вартість належного ОСОБА_1 нерухомого майна становила 3 416 210,00 грн, що є суттєво вищою ніж та вартість, яка визначена у звіті від 01 квітня 2019 року, вказують про те, що оцінка нерухомого майна - торгово-складських приміщень на АДРЕСА_1 , проведена суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Захід-Експерт», є необ`єктивною і недостовірною.

Вимоги скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А. І. у виконавчому провадженні № 57523772 є необґрунтованими, оскільки під час розгляду справи судом не встановлено невідповідність дій приватного виконавця законодавству про виконавче провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2020 року до Верховного Суду, АТ «Кристалбанк» просило скасувати постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 липня 2020 року в частині заявлених вимог, а в іншій частині залишити без змін, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що усупереч вимогам статті 13 ЦПК України суди попередніх інстанцій розглянули питання про недійсність звіту про оцінку майна від 01 квітня 2019 року, проведену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Захід-експерт», яке не порушувалось заявником у скарзі на дії приватного виконавця, чим вийшли за межі вимог скарги. Апеляційний суд не врахував зміст рецензії, проведеної на замовлення АТ «Кристалбанк», чим порушив вимоги статей 12, 89 ЦПК України.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2020 року поновлено АТ «Кристалбанк» строк на касаційне оскарження постанови Тернопільського апеляційного суду від 15 липня 2020 року, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «Кристалбанк» і витребувано із суду першої інстанції цивільну справу № 2-1445/10.

Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзиви на касаційну скаргу інші учасники справи до суду не подавали.

Фактичні обставини, встановлені судами

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А. І. знаходиться виконавче провадження № 57523772 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1445/2010, виданого на підставі рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2010 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 03 вересня 2007 року № 013/09-03/3 0/0/7М у розмірі 324 135,82 дол. США, що еквівалентно 2 559 959,87 грн, та судовий збір у розмірі 1 820,00 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - торгово-складські приміщення на АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Ухвалою Чорківського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2018 року замінено стягувача у виконавчому провадженні № 57523772 з ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на АТ «Кристалбанк».

Відповідно до звіту про оцінку майна від 01 квітня 2019 року, виконаного ТОВ «Захід-Експерт», ринкова вартість об`єкта оцінки торгово-складських приміщень, загальною площею 445 кв. м, літ. «А», торгово-складського приміщення, загальною площею 1 088,5 кв. м, літ. «Б», торгово-складського приміщення, загальною площею 343,1 кв. м, літ. «В», які розташовані на АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_1 на праві приватної власності, становить 1 301 628,00 грн без урахування ПДВ (вартість 1 кв. м - 693,61 грн, загальна площа - 1 876,6 кв. м).

Згідно з рецензією, проведеною ПП «Експерт-Центр» на замовлення ОСОБА_1 , звіт про оцінку майна від 01 квітня 2019 року кваліфікується за ознакою абзацу четвертого пункту 67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, але може використовуватись з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків. У зазначеній рецензії перелічені конкретні недоліки та обґрунтовано їх вплив на загальний висновок про вартість майна.

На замовлення АТ «Кристалбанк» ПП «Експертоцінка» 31 січня 2020 року провело рецензію звіту від 01 квітня 2019 року. Даним рецензентом не встановлено недоліків звіту від 01 квітня 2019 року. Звіт класифікується за ознакою абзацу 2 пункту 67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» як такий, що у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки. Незначні недоліки при цьому не конкретизовані.

Як вбачається із доданих до апеляційної скарги протоколів проведення електронних торгів, спірне майно - комплекс нежитлових будівель, загальною площею 1876,6 кв. м, що розташовані на АДРЕСА_1 , передавалося на реалізацію у листопаді 2016 року за стартовою ціною 3 416 210,00 грн, однак торги не відбулися.

З протоколу № 211529 проведення електронних торгів вбачається, що комплекс нежитлових будівель загальною площею 1 876,6 кв. м, що розташовані на АДРЕСА_1 , був виставлений на торги 14 листопада 2016 року за стартовою ціною 3 416 210,00 грн, але ці торги не відбулися через відсутність допущених учасників торгів.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження

№ 12-18гс18), від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19), від 19 грудня 2019 року у справі № 826/12574/18 (провадження № К/9901/8625/19) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги, колегія суддів вважає, що постанова апеляційного суду не повною мірою відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Вирішуючи указаний спір, суд першої інстанції та апеляційний суд виходили з того, що оцінка нерухомого майна - торгово-складських приміщень на АДРЕСА_1 проведена суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Захід-Експерт», є необ`єктивною і недостовірною, а тому звіт ТОВ «Захід-Експерт» про оцінку від 01 квітня 2019 року підлягає визнанню недійсним. При цьому суд вважав необґрунтованими аргументи скарги про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А. І. у виконавчому провадженні № 57523772.

Колегія суддів не повною мірою погоджується з такими висновками.

Згідно зі статтею 3 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право на захист особа здійснює на свій розсуд (стаття 20 ЦК України).

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність.

У частинах першій та третій статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (стаття 367 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з пунктами 4 і 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зі змісту прохальної частини скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, поданої до суду у листопаді 2019 року, вбачається, що заявник порушував питання про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А. І. у виконавчому провадженні № 57523772 в частині визначення вартості арештованого майна на підставі звіту про оцінку майна - торгово-складських приміщень, що належать ОСОБА_1 та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , від 01 квітня 2019 року в сумі 1 301 628,00 грн.

Вимог про визнання недійсним звіту про оцінку майна - торгово-складських приміщень від 01 квітня 2019 року, проведену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Захід-експерт» в межах процедури виконавчого провадження, скарга не містить.

У постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19 (провадження № 61-2192св20) зроблено правовий висновок про те, що на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Суди попередніх інстанцій не врахували, що суд не вправі самостійно змінювати предмет скарги у межах виконавчого провадження, оскільки відповідно до положень цивільного процесуального законодавства це є виключним правом позивача (заявника).

Отже, як суд першої інстанції, так і апеляційний суд ухвалили судові рішення із порушенням вимог статей 3, 13, 263, 367 ЦПК України, помилково самостійно змінили зміст вимог скарги ОСОБА_1 , що призвело до ухвалення помилкового рішення про часткове задоволення скарги.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження № 12-18гс18) зроблено висновок, що «чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III). Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів».

За таких обставин постанова Тернопільського апеляційного суду від 15 липня 2020 року підлягає скасуванню в частині визнання недійсним звіту про оцінку майна торгово-складських приміщень від 01 квітня 2019 року, проведену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Захід-експерт» в межах процедури виконавчого провадження, з ухваленням нового рішення у справі про відмову у задоволенні цієї вимоги.

У іншій частині постанова Тернопільського апеляційного суду від 15 липня 2020 року заявником не оскаржувалась, а тому судом касаційної інстанції не переглядалась.

Висновки за наслідками розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до частин першої та другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Кристалбанк» задовольнити.

Постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 липня 2020 року скасувати в частині визнання недійсним звіту про оцінку майна - торгово-складських приміщень від 01 квітня 2019 року, проведену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Захід-експерт» в межах процедури виконавчого провадження, і ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимоги про визнання недійсним звіту про оцінку майна - торгово-складських приміщень від 01 квітня 2019 року, проведену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Захід-експерт» в межах процедури виконавчого провадження.

В іншій частині постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк