диний унікальний номер судової справи: 225/6652/20
Номер провадження: 2/225/162/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мигалевича В.В.,

за участю

секретаря судового засідання Голубової О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського міського суду Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника заявника - адвоката Саєнко Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Саєнко О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання, як дружини, до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування вимог зазначив, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину ОСОБА_3 , батьком якого є відповідач ОСОБА_2 .

Малолітня дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною і тому не має змоги працювати. Відповідач, в свою чергу, матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини не надає. Відповідач працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно.

Позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, а також, аліменти на її утримання, як дружини, до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів).

Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не прибув, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши наявні у справі матеріали справи в їх сукупності, судом встановлено таке:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , що видане Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 23.04.2019 року.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, інших утриманців не має. На час вирішення спору судом відповідач є працездатною особо (докази зворотного відсутні).

Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з такого:

Зазначені вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Так, при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину, аліменти стягуються у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Зазначені положення відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 СК України. Крім того, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 підкреслено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3?) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3?) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Окрім того, ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України».

За викладених вище обставин, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частин стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду, стягнення з відповідача аліментів у зазначеному вище розмірі за фактичних обставин справи не порушуватиме інтересів дитини, її права на достатній життєвий рівень, забезпечення гармонійного розвитку та є достатнім для її утримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України та Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Частиною 2 статті 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Як зазначалось вище, 18.03.2021 року відповідач звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позову у повному обсязі.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з огляду на що суд вбачає законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує той факт, що відповідач є працездатною особою, має бажання виплачувати аліменти на утримання дитини та дружини.

Виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням матеріальних потреб дружини та можливостей відповідача, враховуючи визнання позову відповідачем у повному обсязі, суд вбачає наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Враховуючи зте, що суд дішов висновку про задоволення позову у повному обсязі, а також з огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору за законом, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави згідно вимог ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 180-183 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 4, 141, ч. 4 ст. 206, 264, 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника заявника - адвоката Саєнка Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), який діє в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2020 року та продовжувати до досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 16.11.2020 року до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: