ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2229/21 Справа № 212/4456/19 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38

на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2019 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз про визнання незаконними дій та визнання права на забезпечення і встановлення споживачам в квартирах індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 та ОСОБА_45 звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства Криворіжгаз (далі ПАТ Криворіжгаз), правонаступником якого є Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз (далі АТ Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз), щодо відмови їм у забезпеченні індивідуальними квартирними лічильниками побутових споживачів природного газу; визнати за ними право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок відповідача; визнати, що відповідача, відповідно до статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного облік природного газу, зобов`язано за власний рахунок в термін до 01 січня 2018 року здійснити встановлення в їх квартирах індивідуальних газових лічильників як побутовим споживачам, що проживають в будинку АДРЕСА_1 .

Позовна заява позивачів мотивована тим, що на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 між ними та ПАТ Криворіжгаз був укладений Типовий договір постачання природного газу споживачам. Згідно з пунктом 1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісій, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі Типовий договір), цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною в додатку 1 (для побутових споживачів) або в додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор газорозподільної мережі (далі Оператор ГРМ) направляє споживачеві інформаційним листом за формою, наведеною в додатку 3 до цього договору, та/або сплату рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Доказом факту приєднання всіх споживачів до Типового договору вважають щомісячне споживання ними природного газу та здійснення щомісячної сплати рахунків за спожитий природний газ. Позивачі зазначали, що їх права та обов`язки як споживачів виникли з однієї підстави і предметом цього спору є однорідні права та обов`язки. Права та обов`язки чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника». Зміст Типового договору, викладений в постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, передбачає, що права та обов`язки для всіх споживачів є ідентичними. У березні 2017 року мешканці будинку АДРЕСА_1 провели загальні збори співвласників багатоквартирного будинку, на яких прийнято рішення про ініціювання звернення власників квартир, які не обладнані індивідуальними лічильниками газу, до ПАТ Криворіжгаз із заявами про забезпечення встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок ПАТ Криворіжгаз на підставі статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу. Однак ПАТ Криворіжгаз листом від 11 травня 2017 року № Кд 01.3.2-ЛВ-8374-0517 повідомило їх про те, що фінансування робіт із встановлення індивідуальних лічильників газу в кожній квартирі будинків АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 не передбачено. Таку позицію ПАТ Криворіжгаз вони вважають неправомірною, оскільки їм як побутовим споживачам безпідставно відмовлено у встановленні індивідуальних газових лічильників за рахунок ПАТ Криворіжгаз. Вважають, що забезпечити комерційний облік природного газу кожному споживачу будинку зобов`язане газорозподільне підприємство ПАТ Криворіжгаз до 01 січня 2018 року. У зв`язку з цим вони звернулися до суду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що немає підстав для висновку про незаконність дій відповідача щодо відмови у встановленні індивідуальних газових лічильників позивачам, оскільки факт волевиявлення позивачів на встановлення лічильників та факт відмови відповідача кожному з позивачів у такому встановленні позивачами не доведений. Крім того, виходячи з чинної на час звернення (березень 2019 року) до суду з цим позовом редакції статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача забезпечити позивачів індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками у строк до 01 січня 2018 року, оскільки таке забезпечення передбачено законом у строк до 01 січня 2021 року, який на час розгляду справи не настав, а отже, в цій частині вимоги позивачів задоволенню також не підлягають. Також, право позивачів як споживачів газу на встановлення індивідуальних газових лічильників за рахунок відповідача прямо передбачене законодавством, а отже додаткового визнання в судовому порядку не потребує.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2019 року залишено без змін.

Своє рішення апеляційний суд мотивував тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 з ідентичним предметом позову, який є обов`язковим до застосування в таких правовідносинах. Також зазначили, що висновки судів про те, що позивачі не довели факту їх волевиявлення на встановлення лічильників, а також факту відмови відповідача кожному з позивачів у такому встановленні в судовому порядку, є помилковими, оскільки в позовній заяві чітко зазначено, що споживачі будинку АДРЕСА_1 проводили загальні збори власників квартир багатоквартирних будинків. З метою забезпечення раціонального використання природних ресурсів та забезпечення оплати кожним споживачем фактичного об`єму спожитого природного газу на цих зборах приймалось рішення щодо ініціювання звернення власників квартир, які не обладнані індивідуальними лічильниками газу, до ПАТ Криворіжгаз із заявами про забезпечення та встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок ПАТ Криворіжгаз. Це свідчить про масове порушення ПАТ Криворіжгаз прав позивачів на забезпечення індивідуальними газовими лічильниками за рахунок ПАТ Криворіжгаз. Факт масового порушення прав позивачів документально підтверджується листом ПАТ Криворіжгаз від 11 травня 2017 року № Кд 01.3-ЛВ-8374-0517, в якому зазначено, що планом розвитку газорозподільної системи ПАТ Криворіжгаз на 2016-2025 роки передбачено лише встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу в будинку позивачів, однак цьому доказу суди попередніх інстанцій належної оцінки не надали.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивачів без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що позивачі є або власниками, або зареєстровані та проживають у будинку АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з газопостачання за цією адресою.

У березні 2017 року позивачі провели загальні збори співвласників багатоквартирних будинків АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , на яких прийняли рішення щодо ініціювання звернення власників квартир, що не обладнані індивідуальними лічильниками газу, до ПАТ Криворіжгаз із заявами про забезпечення та встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок ПАТ Криворіжгаз, правонаступником якого є АТ Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз на підставі статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, та делегували ці повноваження ОСОБА_46 .

ПАТ Криворіжгаз листом від 11 травня 2017 року № Кд 01.3-ЛВ-8374-0517 повідомило споживачів, що фінансування робіт із встановлення індивідуальних лічильників газу в кожній квартирі будинку АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 не передбачено.

Позивачі вважають, що ПАТ Криворіжгаз (на теперішній час АТ Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз) внаслідок незаконної відмови у встановленні кожному індивідуального лічильника газу порушило їх права як споживачів послуг.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що немає підстав для висновку про незаконність дій відповідача щодо відмови у встановленні індивідуальних газових лічильників позивачам, оскільки факт волевиявлення позивачів на встановлення лічильників та факт відмови відповідача кожному з позивачів у такому встановленні позивачами не доведений. Крім того, виходячи з чинної на час звернення (березень 2019 року) до суду з цим позовом редакції статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача забезпечити позивачів індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками у строк до 01 січня 2018 року, оскільки таке забезпечення передбачено законом у строк до 01 січня 2021 року, який на час розгляду справи не настав, а отже, в цій частині вимоги позивачів задоволенню також не підлягають. Також, право позивачів як споживачів газу на встановлення індивідуальних газових лічильників за рахунок відповідача прямо передбачене законодавством, а отже додаткового визнання в судовому порядку не потребує.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не повною мірою.

Як зазначено в преамбулі Закону України Про житлово-комунальні послуги, цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

У статті 2 Закону України Про житлово-комунальні послуги зазначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно зі статтею 3 Закону України Про житлово-комунальні послуги державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку споживача, місцезнаходження та форми власності юридичних осіб тощо.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України Про житлово-комунальні послуги надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (пункт 1 частини першої статті 7 цього Закону).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 8 Закону України Про житлово-комунальні послуги виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України Про забезпечення комерційного обліку природного газу.

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільчих систем (далі Кодекс ГРС) Оператор ГРМ суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно зі статтею 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу з урахуванням змін, унесених згідно із Законом України Про внесення змін до Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу, та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі до 01 січня 2021 року.

Відповідно до пунктів 1.11.3 Типового договору розподілу природного газу в редакції, чинній на час звернення позивачів до суду з цим позовом, цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунку Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, який використовується в цьому договорі, має таке значення: споживач фізична або юридична особа чи фізична особа підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України Про ринок природного газу та Кодексі ГРС.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника».

За змістом пункту 2.1 цього Типового договору Оператор ГРМ зобов`язаний постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а останні зобов`язані своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу за регульованим тарифом для ПАТ Криворіжгаз, яка втратила чинність у зв`язку з прийняттям нової постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Згідно з додатком 1 до цієї постанови в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком 1 до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 27 вересня 2016 року № 1625, яка втратила чинність, у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.

З огляду на норми права, які регулюють правовідносини, що виникли у цій справі, можна дійти висновку, що позивачі є споживачами природного газу, а ПАТ Криворіжгаз, правонаступником якого є АТ Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз, оператором ГРМ, тобто виконавцем комунальної послуги спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням, у тому числі і виконавцем послуги на встановлення лічильників газу населенню.

Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, у складі яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу забезпечити встановлення лічильників газу для населення.

При цьому результат аналізу положень Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу свідчить про те, що Оператор ГРМ звільняється від обов`язку встановити лічильник газу для населення лише у випадку відмови побутового споживача від встановлення Оператором ГРМ лічильника газу чи самостійного встановлення побутовим споживачем лічильника газу із подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.

Однак, в ході судового розгляду не встановлено підстав для звільнення відповідача від обовязку встановити індивідуальні лічильники газу, оскільки відсутні докази у підтвердження відмови позивачів від встановлення Оператором ГРМ лічильника газу чи самостійного встановлення позивачами, як побутовими споживачами лічильників газу. Матеріали справи не містять доказів компенсації таких витрат споживачам послуг за самостійне встановлення лічильників.

З урахуванням наведеного можна дійти висновку, що відмова Оператора ГРМ встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. Водночас, враховуючи положення статті 5 Закону України Про захист прав споживачів, статті 3 Закону України Про житлово-комунальні послуги волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18) зроблено висновок, що «зі змісту статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу. Стаття 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, до 01 січня 2018 року, так як розгляд справи по суті завершився до внесення змін щодо строку встановлення лічильників таким споживачам. Законним, обґрунтованим та справедливим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову, а саме: визнання за позивачами права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ Криворіжгаз; визнання, що ПАТ Криворіжгаз відповідно до статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу зобов`язано за свій рахунок у термін до 01 січня 2018 року здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам позивачам; визнання, що пропозиція ПАТ Криворіжгаз щодо врегулювання відносин із встановлення вузла обліку природного газу, зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку газу шляхом укладання відповідного договору є такою, що суперечить вимогам статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу.

Цей висновок підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 524/7637/16-ц (провадження № 14-470цс19).

У постанові Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі № 212/7490/17-ц (провадження № 61-1511св19) вказано, що «вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитись фінансування робіт з оснащення позивачів лічильниками газу, апеляційний суд правильно вважав, що, саме на відповідача покладено обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним. При цьому, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що до спірних правовідносин необхідно застосувати положення статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу в редакції на час розгляду справи, а не на час виникнення спірних правовідносин, де зазначався строк встановлення газових лічильників для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі до 01 січня 2018 року, а так як відповідачем було відмовлено у встановленні таких лічильників, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі, як законні та обґрунтовані. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі 214/2435/17. Враховуючи те, що за час розгляду справи в Закон України Про забезпечення комерційного обліку природного газу були внесені зміни, зокрема і в статтю 6 цього Закону, якою передбачається строк встановлення газових лічильників для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі до 01 січня 2021 року, апеляційним судом правильно застосовано указаний Закон, оскільки спірні правовідносини є триваючими».

У постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 210/5132/19 (провадження № 61-4893св20) зазначено, що «стаття 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу визначає обов`язок газорозподільної організації встановити лічильники газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, до 01 січня 2021 року. Аналіз положень вказаного Закону свідчить про те, що Оператор ГРМ звільняється від обов`язку встановити лічильник газу для населення лише у випадку відмови побутового споживача від встановлення Оператором ГРМ лічильника газу чи самостійного встановлення побутовим споживачем лічильника газу із подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Із урахування наведеного відмова встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів».

Отже, судова практика Верховного Суду з розгляду подібних спорів вказує на те, що відсутність фінансування на встановлення індивідуальних лічильників газу не є достатньою підставою для відмови споживачу в такому встановленні, а Оператор ГРМ звільняється від обов`язку встановити лічильник газу для населення лише з підстав, які зазначені вище.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, серед іншого, виходив з того, що позивачі не надали суду доказів на підтвердження їх звернення, кожним окремо або колективно до ПАТ Криворіжгаз (АТ Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз) із вимогами про встановлення індивідуальних квартирних лічильників та отримання відмови у встановленні кожному індивідуального лічильнику газу, а тому не доведено факт порушення їх прав на встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку та терміни, встановлені Законом України Про забезпечення комерційного обліку природного газу.

Такий висновок суду колегія суддів вважає помилковим, оскільки сам факт пред`явлення позову, позиція відповідача під час розгляду справи двома судовими інстанціями, який заперечував проти задоволення вимог, свідчить про наявність спору між сторонами, вирішення якого не може ставитися у залежність від відсутності досудового звернення позивачів до відповідача та отримання відповідної відмови.

Колегія суддів не приймає до уваги лист ПАТ Криворіжгаз від 11 травня 2017 року № Кд 01.3-ЛВ-8374-0517, в якому зазначено, що фінансування робіт із встановлення індивідуальних лічильників газу в кожній квартирі будинків АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 не передбачено.

Відмова встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. З урахуванням вимог статті 5 Закону України Про захист прав споживачів, статті 3 Закону України Про житлово-комунальні послуги волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним.

Отже, підстави для звільнення відповідача від обов`язку за свій рахунок встановлювати лічильники газу відсутні, оскільки обставин щодо відмов побутових споживачів від його встановлення чи самостійного встановлення побутовими споживачами лічильника газу, колегією суддів не встановлено.

Водночас задоволення вимог позивачів буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачам індивідуальних лічильників забезпечить оплату кожним з них саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що дії АТ Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз щодо відмови побутовим споживачам у забезпеченні індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками є незаконними, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що за час розгляду справи в Закон України Про забезпечення комерційного обліку природного газу були внесені зміни, зокрема і в статтю 6 цього Закону, якою передбачається строк встановлення газових лічильників для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі до 01 січня 2021 року, а тому колегія суддів, задовольняючи частково позовні вимоги, застосовує вказаний Закон, однак без зазначення конкретної дати, оскільки спірні правовідносини є триваючими, а позивачі не є винними в тому, що за час розгляду справи судом закон змінився.

Оцінюючи спірні правовідносини, апеляційний суд враховує також і те, що помилкове зазначення позивачами вимоги про те, що відповідача, згідно із статтею 6 Закону України Про забезпечення комерційного облік природного газу зобов`язано за власний рахунок здійснити встановлення в їх квартирах індивідуальних газових лічильників як побутовим споживачам в термін до 01 січня 2018 року, не вказує на необґрунтованість цього позову, який сам по собі спрямований на захист прав споживачів на встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок відповідача у строк, визначений чинним законодавством, оскільки, по-перше, спірні правовідносини є триваючими, а по-друге, згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. У разі помилкового посилання позивача не на ту норму закону суд, встановивши підстави позову, застосовує норму закону, яка регулює правовідносини сторін, незалежно від згоди на це позивача чи відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що 05 березня 2021 року Верховною Радою України прийнято в цілому проєкт Закону України про внесення змін до Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу (щодо перегляду термінів встановлення споживачам лічильників природного газу), яким передбачається строк встановлення газових лічильників для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі до 01 січня 2023 року.

10 березня 2021 року вказаний закон направлений на підпис Президенту України.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що визнання за кожним позивачем права на забезпечення індивідуальним газовим лічильником за рахунок відповідача АТ Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз та встановлення в подальшому такого лічильника забезпечить оплату позивачам саме того об`єму газу, який ними спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Зі змісту статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу вбачається безумовний обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу. Стаття 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Отже, відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам частини першої статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу.

Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, колегія суддів вважає, що відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу забезпечити за свій рахунок встановлення в квартирах позивачів індивідуальних газових лічильників.

Суд першої інстанції на вказані вимоги закону уваги не звернув та, відмовляючи у задоволенні позову, помилково виходив із того, що законом не передбачено обов`язку відповідача щодо встановлення за кошти суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території, газового лічильника.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивачі в силу вимог Закону України Про захист прав споживачів звільнені від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 5 763,00 грн.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз про визнання незаконними дій та визнання права на забезпечення і встановлення споживачам в квартирах індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз щодо відмови побутовим споживачам у забезпеченні індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , що проживають в будинку АДРЕСА_1 , право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз.

Зобов`язати Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз відповідно до статті 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу за свій рахунок встановити в квартирах індивідуальні газові лічильники побутовим споживачам природного газу: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_8 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_9 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_10 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_11 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_12 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_13 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_14 ), ОСОБА_13 ( АДРЕСА_15 ), ОСОБА_14 ( АДРЕСА_16 ), ОСОБА_15 ( АДРЕСА_17 ), ОСОБА_16 ( АДРЕСА_18 ), ОСОБА_17 ( АДРЕСА_19 ), ОСОБА_18 ( АДРЕСА_20 ), ОСОБА_19 ( АДРЕСА_21 ), ОСОБА_20 ( АДРЕСА_22 ), ОСОБА_21 ( АДРЕСА_23 ), ОСОБА_22 ( АДРЕСА_24 ), ОСОБА_23 ( АДРЕСА_25 ), ОСОБА_24 ( АДРЕСА_26 ), ОСОБА_25 ( АДРЕСА_27 ), ОСОБА_26 ( АДРЕСА_28 ), ОСОБА_27 ( АДРЕСА_29 ), ОСОБА_28 ( АДРЕСА_30 ), ОСОБА_29 ( АДРЕСА_31 ), ОСОБА_30 ( АДРЕСА_32 ), ОСОБА_31 ( АДРЕСА_33 ), ОСОБА_32 ( АДРЕСА_34 ), ОСОБА_33 ( АДРЕСА_35 ), ОСОБА_34 ( АДРЕСА_36 ), ОСОБА_35 ( АДРЕСА_37 ), ОСОБА_36 ( АДРЕСА_38 ), ОСОБА_37 ( АДРЕСА_39 ), ОСОБА_38 ( АДРЕСА_40 ), ОСОБА_39 ( АДРЕСА_41 ), ОСОБА_40 ( АДРЕСА_42 ), ОСОБА_41 ( АДРЕСА_43 ), ОСОБА_42 ( АДРЕСА_44 ), ОСОБА_43 ( АДРЕСА_45 ), ОСОБА_44 ( АДРЕСА_46 ), ОСОБА_45 ( АДРЕСА_47 ).

Стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз (, місцезнаходження: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 1) на користь держави судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 5 763,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко