Справа № 559/1779/20
Провадження № 2/559/261/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ 24/100 частки житлового будинку із господарськими будівлями в натурі у самостійний об`єкт права власності, припинення права спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В :

В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що згідно договору дарування від 29 липня 2003 року вона, ОСОБА_1 є власником 24/100 жилого будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Її право власності на 24/100 цього жилого будинку із надвірними будівлями зареєстроване у встановленому законом порядку. Власниками інших частин жилого будинку є відповідачі у справі у належних їм частках, що загалом становить 76/100.

Підставою звернення до суду із цим позовом є те, що з іншими співвласниками жилого будинку у них не виходить зібратися разом і вирішити питання виділу частки кожного компетентним органом. Фактично протягом багатьох років жилий будинок між усіма ними, як співвласниками, вже поділений. Кожний має свій окремий вхід і подвір`я, приватизовані земельні ділянки. Внаслідок цього, вона не може вирішити елементарних сімейних і побутових питань без згоди і участі інших співвласників, як то прописати чи виписати членів сім`ї, тощо.

Згідно Державного акту серія ЯБ №094217 від 14.05.2009 року вона є власником земельної ділянки у АДРЕСА_2 у розмірі 0,0419 га, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Таким чином, земельна ділянка вже належить їй на праві приватної власності одноособово.

Актами цивільного законодавства України, зокрема, надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності. В тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Оскільки між нею та відповідачами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку, вона звернулась до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно.

Просить виділити в натурі у самостійний об`єкт права власності 24/100 частки жилого будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також стягнути судові витрати у справі.

В судове засідання позивачка не з`явилась, згідно поданого клопотання, просить справу розглянути без її участі, за участю її представника - адвоката Лопухович А.О.

Представник позивача - адвокат Лопухович А.О., згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі у справі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явились, будучи належно повідомленими про день, час та місце розгляду справи. Згідно поданих до суду заяв, просять провести розгляд справи без їхньої участі, заперечень щодо позову не заявили.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 29 липня 2003 року ОСОБА_1 є власником 24/100 жилого будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а.с. 7, 8-16).

Як свідчить Державний акт серія ЯБ №094217 від 14.05.2009 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки у АДРЕСА_2 у розмірі 0,0419 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 17-18).

Згідно довідки Дубенської міської ради №1/12 від 25.10.2011, 24/100 жилого будинку на АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 (а.с. 17).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №ЕЗ-20/20 від 21 серпня 2020 року частка будинковолодіння, розташованого у АДРЕСА_1 становить 24/100 і складається із приміщень «2-1»-«2-8»; II; III; сараю (літ. г), вбиральні (літ. у) і 1/5 огорожі (літ.№1) вже була виділена в натурі на момент придбання і являється реальною часткою. Ринкова вартість частини будинковолодіння становить 512 500 грн. (а.с. 20-24).

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право приватної власності є непорушним.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На теперішній час частка будинку позивачці не виділена в натурі, що завдає їй значні незручності стосовно розпорядження своїм майном, оскільки вона не може оформити належним чином документи для субсидії, а також без дозволу всіх співвласників житлового будинку не може нікого зареєструвати.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Таким чином, з моменту набуття права спільної часткової власності на житловий будинок, вона з відповідачами мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном.

Актами цивільного законодавства України, зокрема, надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно викладеного у ст. 367 ЦК України поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Проте, наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб.

В тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

У пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №ЕЗ-20/20 від 21 серпня 2020 року частка будинковолодіння, розташованого у АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та становить 24/100 вже була виділена в натурі на момент придбання і являється реальною часткою.

За таких обставин, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого нею при поданні позову судового збору.

Керуючись: ст. ст. 15, 16, 317, 319, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України ст.ст. 4, 5, 76, 81, 258, 259, 263-165 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), про виділ 24/100 частки житлового будинку із господарськими будівлями в натурі у самостійний об`єкт права власності, припинення права спільної часткової власності - задовольнити.

Виділити у натурі в самостійний об`єкт права власності ОСОБА_1 24/100 частки жилого будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, до якого входять приміщення: приміщень «2-1» - «2-8»; II; III; сараю (ліг. г), вбиральні (літ. у) і 1/5 огорожі (літ. №1), припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , із подальшою державною реєстрацією права приватної власності за ОСОБА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. на повернення сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець