Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/22/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.03.2021смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючої судді - Єгорової Н.І.,

при секретареві - Маковецькій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, у залі суду в смт. Доманівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до об"єднаної територіальної громади в особі Доманівської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю посилаючись на те, що 18 березня 1993р. вона купила у радгоспа ім.Енгельса Доманівського району Миколаївської області за 2300руб. нерухоме майно, а саме - нежитлову будівлю - склад літера А1, площею 95,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу нерухомого майна не був складений та оформлений з тих підстав, що їй видали письмову квитанцію до приходного касового ордеру №25 від 18.03.1993р. та керівник радгоспу пояснив, що цього достатньо для підтвердження права власності на будівлю.Увесь час позивачка володіє і користується складом для потреб своєї сім"ї.

Враховуючи зміни в земельному законодавстві, позивачка звернулася до органу місцевого самоврядування із письмовою заявою про надання дозволу на розробку Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (на якій розташована будівля складу) в оренду.

Рішенням ХХХХV сесії 7 скликання Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області від 22.09.2020р. №13, заява позивачки була задоволена та надано дозвіл на розробку Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,на якій розташована будівля складу, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0173га. в оренду строком на 49 років.

Однак, звернувшись в Проектний інститут для розробки і виготовлення Проекту землеустрою земельної ділянки їй пояснили, що без наявності правовстановлюючого документу на будівлю, що розташована на земельній ділянці, їй не мають права виготовити Проект землеустрою .

Враховуючи, що позивачка , починаючи з 1993р. безперервно та відкрито володіє нежитловою будівлею складу, є добросовістним набувачем нерухомого майна, у зв"язку з чим на її думку вона має право отримати майно у власність за набувальною давністю, а тому і звернулася до суду з даним позовом..

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Доманівської селищної ради Миколаївської області у судове засідання надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечуть проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав .

З матеріалів справи вбачається, що згідно письмової квитанції до приходного касового ордеру №25 від 18.03.1993р. , виданої радгоспом ім.Енгельса, ОСОБА_1 придбала за 2300руб. склад.

Рішенням ХХХХV сесії 7 скликання Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області від 22.09.2020р. №13, заяву ОСОБА_1 задоволено та надано дозвіл на розробку Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,на якій розташована будівля складу, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0173га. в оренду строком на 49 років, що підтверджується копією рішення та додатком до нього.

Згідно довідки №910 від 21.12.2020 року, виданої Доманівською селищною радою Миколаївської області, ОСОБА_1 є власницею приміщенням складу ,що розташований в АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна, №249194676, вбачається,що будь-які відомості щодо реєстрації права власності нерухомого майна, розташованого в АДРЕСА_1 , відсутні.

Відомості щодо права власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою АДРЕСА_1 відсутні і в КП "Доманівське БТІ", що підтверджується довідкою №75 від 02.12.2020р.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з її власником, який після закінчення строку договору не пред"явив вимоги до його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п"ятнадцять років з часу спливу позовної давності.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав».

При вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне:

- право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року;

- задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння;

- за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено;

- відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності;

- у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не

переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК України про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Аналізуючи письмові докази по справі, судом встановлено, що ОСОБА_1 відкрито та добросовісно володіє нерухомим майном, а саме -будівлею складу, за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 18.03.1993р. , тобто більше 15 років.

Зазначене нерухоме майно позивач за усною домовленістю придбала у радгоспа ім.Енгельса, Доманівського району, однак письмовго договору купівлі-продажу не було складено, підтвердженням укладення угоди є лише квитанція про оплату вартості будівлі. У зв"язку з відсутністю письмової угоди та її нотаріального посвідчення, право власності на данне нерухоме майно не зареєстроване.

На даний час радгосп ім.Єнгельса, Доманівського району ліквідований.Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, записи щодо радгоспа ім. Енгельса відсутні.

Зважаючи на доведеність факту добросовісності, відкритості та безперервності володіння позивачем протягом 27 років нерухомим майном, відсутність попереднього власника або його правонаступника, суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вимоги про визнання за ним права власності на це майно за набувальною давністю .

Керуючись ст.ст. 5, 76, 133, 141, 258, 264,265 , 295-300 ЦПК, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, - нежитлову будівлю складу А1, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , площею 95.1 кв.м, за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Н. І. Єгорова