Провадження № 2/761/153/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарях Пірак М.В., Буцан Р.О., Загірній Л.П.,

за участі

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б., треті особи: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсними свідоцтва, державної реєстрації та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 04.06.2013 р. між ОСОБА_4 , як позикодавцем та ОСОБА_3 , як позичальником було укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б. Відповідно до умов договору ОСОБА_4 передав, а позивач прийняв у власність грошові кошти у розмірі 1 900 080,00 грн., що на день укладення цього договору становило 234 000,00 доларів США, які позикодаввець зобов`язався повернути не пізніше 04.06.2016 р. В забезпечення виконання зобов`язань за договором позивач зобов`язався передати відповідачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Того ж дня 04.06.2013 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено догові іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б. У договорі іпотеки сторони обумовили порядок звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання договору позики - надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення на адресу зазначену у договорі, або повідомлену в порядку, передбаченому у договорі та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. На виконання умов договору іпотеки позивач відповідно до графіку надавав позичальнику грошові кошти, про що свідчать розписки про їх отримання. З грудня 2013 р. позичальник на зв`язок не виходив, за місцем проживання був відсутнім. В березні 2017 р. позивач дізнався про те, що відповідач звернув стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з свідоцтва від 09.04.2014 р. приватним нотаріусом Клименко Д.Б. посвідчена та обставина, що ОСОБА_3 27.02.2014 року було передано рекомендованим листом з повідомленням про вручення заяву про вимогу щодо усунення порушення. Така заява направлена на адресу невідому позивачу та у поштовому повідомленні проставлено підпис, який не належить ОСОБА_3 . Крім того, іпотекодержателем не проводилась оцінка предмету іпотеки. За таких обставин представник ОСОБА_3 просить суд визнати недійсним свідоцтво від 09 квітня 2014 р. посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б. і зареєстрованого в реєстрі за № 589; визнати недійсним державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки (квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ); витребувати майно з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 нерухоме майно: квартиру за номером АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 .

Провадження у справі було відкрито 24.072017 р., справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Представником ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву де зазначено наступне. Чинне законодавство не визначає конкретну адресу на яку має бути направлена вимога про усунення порушення. Сторони передбачили можливість направлення такої вимоги не тільки на адресу вказану у договорі позики, а і на інші адреси. Нотаріусом направлено вимогу за адресою місцезнаходження іпотечного майна і отримана позивачем. Посилання останнього щодо зазначення у вимозі невідомої адреси спростовується інформацією про реєстрацію ОСОБА_3 за вказаною адресою - АДРЕСА_2 з 03.08.2013 р. , тобто після укладення договору позики. Вимога про усунення порушень була направлена на всі відомі адреси позивача, оскільки суттю такого направлення є не лише формальне виконання приписів закону, але в першу чергу повідомлення сторони договору про допущені нею порушення. Крім того, ні Законом України «Про іпотеку», ані іншими нормативно-правовими актами, в тому числі щодо порядку реєстрації права власності не встановлено обов`язок проведення оцінки іпотечного майна при проведенні державної реєстрації права власності на це майно в порядку задоволення вимог іпотекодержателя.

08.02.2019 р. за розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва № 01-08-120 відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду здійснено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову у зв`язку з тим, що права ОСОБА_3 порушено не було.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б., представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши наявні докази та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи с наступного.

Встановлено, і не заперечується сторонами, що 04.06.2013 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За умовами зазначеного договору ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_3 прийняв у власність гроші у сумі 1 900 080,00 грн., що н день укладення договору еквівалентно 234 000,00 доларів США та взяв на себе зобов`язання повернути кошти не пізніше 04.06.2014 р.

Також сторони домовились, що позика є безпроцентною та повернення позиченої суми грошей повинно проходити у місті Києві щомісячними платежами, які будуть перераховуватись на рахунок позикодавця. Про кожен факт повернення позики позикодавець надає позичальнику власноручно написану ним розписку про отримання грошей.

За приписами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язань.

На виконання умов п. 2 договору позики між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 , з метою забезпечення зобов`язань за угодо, було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За умовами іпотечного договору ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 в іпотеку нерухоме майно - квартиру за АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі - продажу нерухомості, зареєстрованого Київською універсальною біржею 21.05.1996 р. за реєстраційним № В3692/5174.

09.04.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б. на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат» видано свідоцтво, яким посвідчено, що ним 19.02.2014 року вимогу про усунення порушення ОСОБА_4 передано ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст. 84 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) нотаріус передає заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам, якщо вони не суперечать закону та не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Заяви надсилаються поштою із зворотним повідомленням або особисто адресатам під розписку. Заяви можуть передаватися також з використанням технічних засобів. На прохання особи, що подала заяву, їй видається свідоцтво про передачу заяви.

В свідоцтві зазначено, що заява про вимогу щодо усунення порушення містила відомості щодо порушення зобов`язання за договором позики, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б. 04.06.2013 р. , а саме неповернення позики у сумі 1 890 810,00 грн., що станом на 05.02.2014 р. становило еквівалент 211 500,00 доларів США.

Також приватним нотаріусом зазначено, що ОСОБА_4 вимагав у не більш ніж тридцятиденний строк повернути всю суму заборгованості, згідно графіку погашення, передбаченого п. 3 вказаного договору в розмірі еквівалентному 211 500,00 доларів США, та сплатити пеню в розмірі 648 507,00 грн., що станом на 05.02.2014 р. становило еквівалент 72 540,00 доларів США. Якщо вимога ОСОБА_4 протягом встановленого строку залишається без задоволення, нам буде звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться і іпотечному договорі, або від імені ОСОБА_4 продано предмет іпотеки будь - якій особі на умовах на його розсуд.

Крім того приватним нотаріусом вказано про те, що заява про вимогу щодо усунення порушення була передана рекомендованим листом з повідомленням про вручення, та вручена особисто ОСОБА_3 .

Як свідчить наявний в матеріалах справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві від 28.05.2014 р. право власності на кв. АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13362248 від 25.05.2014 р. 18:31:13 прийнятого на підставі іпотечного договору від 04.06.2013 р., укладеного між позивачем та відповідачем.

Представник позивача зазначає, що не було дотримано умов іпотечного договору щодо повідомлення ОСОБА_3 щодо необхідності усунення порушення зобов`язань за договором позики та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не містить оцінку предмета іпотеки.

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про іпотеку».

В свою чергу ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Укладаючи іпотечний договір сторони домовились (п. 5.1. договору), що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов основного зобов`язання та/або цього договору, а також в інших випадках, передбачених цим одговором та/або основним зобов`язанням або законодавством України. У цьому випадку іпотекодержатель надсилає іпотекодателю письмову вимогу про усунення порушення. В цій вимозі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання/ виправлення порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк від дня направлення вимоги на адресу іпотекодавцю, вказану в цьому договорі, або повідомлену іпотекодержателю в порядку, встановленому цим договором, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель з наступного після закінчення зазначеного терміну дня набуває право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки, за домовленістю сторін, та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно домовленості сторін задоволення вимог іпотекодержателя, згідно умов п. п 5.2.1,5.2.2,5.2.3 п. 5.2 цього договору (застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя), якщо інше не встановлене законом. Крім випадків, передбачених законом, право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя визначених цим договором, належить іпотекодержателю.

Відповідно до умов іпотечного договору позивач та відповідач домовились, що задоволенні вимог іпотекодержателя може здійснюватись за рішенням іпотекодержателя у наступному порядку: у випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки та прийняття іпотекодержателем рішення про набуття предмета іпотеки у власність, іпотекодавець передає іпотекодержателю, а іпотекодержатель набуває у власність предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання за основним зобов`язанням та інших витрат, передбачених цим договором.

Підписанням цього договору (п.5.2.1) іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за власним одноособовим рішенням іпотекодержателя про набуття предмету іпотеки у власність, іпотекодавець підписанням цього договору засвідчує, що наявність будь - яких інших документів, крім цього договору, для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки не вимагається.

У разі прийняття іпотекодержателем рішення про набуття предмета іпотеки у власність, цей договір виступає правовстновлювальним документом та є правовою підставою для державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що зобов`язання за договором позики виконувались ОСОБА_3 належним чином та у спосіб передбачений законом.

Також представником позивача не була спростована та обставина, що позикодавець ОСОБА_4 не мав правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визначеним іпотечним договором - за власним одноособовим рішенням іпотекодержателя про набуття предмету іпотеки у власність.

З договору позики вбачається, що станом на день укладення іпотечного договору, зареєстрованим місцем проживання позивача є адреса: АДРЕСА_3 .

Так, як вбачається з матеріалів справи, письмова вимога про усунення ОСОБА_3 порушення виконання основного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки передано іпотекодержателем іпотекодателю за за адресою предмета іпотеки - АДРЕСА_4 .

Разом з тим, п. 5.1. іпотечного договору не обмежує іпотекодержателя здійснити таке повідомлення шляхом передачі останнього боржнику на будь - які інші відомі адреси.

Відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р., в редакції, що діяла на момент вручення вимоги 19.02.2014 р., рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні поштові повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Як свідчить копія реєстраційної справи, надана на запит суду Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції юстиції у місті Києві, а саме зворотне поштове повідомлення, заяву про вимогу усунення порушень позивач отримав особисто.

При цьому суд не може покласти в основу рішення доводи представника позивача про те, що ОСОБА_3 не отримував вимогу ОСОБА_4 , передану приватним нотаріусом на відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження такої обставини.

За приписами ч.3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції набуття відповідачем права власності на предмет іпотеки) іпотекодавець набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Разом з тим, Законом України «Про іпотеку» не передбачено проведення оцінки іпотечного майна при проведенні державної реєстрації права власності на це майно, такі вимоги відсутні і в положеннях Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, відповідно до пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, у редакції на дату виникнення спірних правовідносин, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

За положеннями ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, як це визначено ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

Збирання доказів у цивільних справах, як це визначено ч. 2 ст. 13 ЦПК України, не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України.

При цьому, відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Зважаючи на обставини встановлені під час розгляду справи, надані учасниками процесу докази, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено обставин, які дають суду підстави вважати, що порядок задоволенні вимог іпотекодержателя у зв`язку із невиконанням основного зобов`язання за рахунок предмету іпотеки було порушено.

Зважаючи на викладене підстави для визнання недійсним свідоцтва від 09.04.2014 р., посвідчене приватним нотаріусом Київського сіського нотаріального округу Клименко Д.Б. та недійсною державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки - кв. АДРЕСА_5 за ОСОБА_4 відсутні.

За положеннями ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Беручи до уваги, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що набуття відповідачем права власності на іпотечне майно відбулось без відповідної правової підстави, заявлені вимоги н підлягають задоволенню і в частині витребування такого майна.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,133-141,196,200,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про нотаріат», ст. 387 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б., треті особи: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсними свідоцтва, державної реєстрації та витребування майна з чужого незаконного володіння залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: