ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 березня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/1419/20

Головуючий у першій інстанції - Карпинська Н. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/488/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Бобрової І.О.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

місце постановлення рішення судом першої інстанції - м. Городня,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 11.01.2021,

У С Т А Н О В И В:

24 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача у розмірі 1/2 усіх доходів боржника, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь двох неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був встановлений рішенням Городнянського районного суду у справі № 732/1291/15, та стягувати щомісячно з ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі аліменти на користь позивача на двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5000 грн на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що на момент винесення зазначеного рішення, визначена сума була актуальна потребам дітей. Проте зараз, у зв`язку з постійним ростом цін на комунальні послуги, харчування, одяг - цієї суми аліментів не вистачає для нормального забезпечення однієї дитини хоча б першим необхідним.

Вказує, що відповідач працює за кордоном, має «карту побуту поляка», сплачує окремі суми аліментів, будь-якої іншої матеріальної допомоги дітям не надає. Лише коли постало питання про позбавлення відповідача батьківських прав, останній почав скидати трішки більше грошей.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , просить скасувати рішення суду від 06.01.2021 в частині відмови ОСОБА_2 в стягненні з ОСОБА_1 витрат у справі, постановивши нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн, витрати на професійний переклад документів в сумі 1135,00 грн та витрати, понесені з подачею апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість рішення суду в зазначеній частині, незастосування положень статей 141, 133, 137 ЦПК України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, зокрема статей 181, 182, 184 СК України, просить скасувати рішення суду від 06.01.2021 та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Так, скаржниця зазначає, що відповідач приховує свої доходи, надавши лише довідку про те, що у зв`язку з світовою пандемією його заробітна плата зменшилася.

Також судом надано перевагу посиланням відповідача на його скрутне матеріальне становище, залишаючи поза увагою інтереси двох дітей, які мають право на достатній рівень матеріального забезпечення.

Крім того, належних доказів того, що відповідач немає можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, ним не надано.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 не скористався.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 не скористалась.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2,5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження стабільності доходів відповідача, а одержання ним доходів в натурі матеріалами справи не підтверджено.

З такими висновками районного суду апеляційний суд не погоджується.

Судом у справі встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний заочним рішенням Городнянського районного суду від 25.05.2012 у справі № 2505/1642/2012. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6) та серії НОМЕР_2 (а.с.6 зворот).

Заочним рішенням Городнянського районного суду від 30.11.2015 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2015, і до досягнення дітьми повноліття.

20.09.2014 відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.32).

Відповідно до копії повного витягу свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народилась дитина - син ОСОБА_8 (а.с.33-34).

З копії довідки про працевлаштування вбачається, що ОСОБА_2 працевлаштований в організації ТОВ «3D LAB» на невизначений час з 01.11.2019 на посаді зварювальника на ставку 1/1 в м. Варшаві (а.с.8).

Відповідно до інформації ТОВ «3D LAB» ОСОБА_2 отримує нижчу заробітну плату, ніж передбачувана у трудовому договорі. Ситуація викликана вірусом COVID-19 та економічним простоєм, що панує на ринку (а.с.31).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За змістом частини третьої цієї статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, саме одержувач аліментів наділений правом на звернення до суду із вимогою про зміну способу аліментів. При цьому положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право одержувачу аліментів гарантовано ч. 3 ст. 181 СК України.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що позивач не довела викладених в позові підстав для зміни способу стягнення аліментів, є безпідставним через неправильне застосування судом першої інстанції вищезазначених норм матеріального права.

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 181 ч.3 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 141 "Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини", стаття 150 "Обов`язки батьків щодо вихованя та розвитку дитини", стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України N 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлений розмір прожиткового мінімуму у 2021 році. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років із 1 січня 2021 року становить 2395 грн.

На підтвердження майнового стану сім`ї, в якій проживають діти сторін, позивач надала довідку про свій дохід, який в серпні склав 6300 грн, у вересні - 7400 грн, а у жовтні - 8000 грн (а.с.65).

Відповідач надав докази щодо наявності на його утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.33). Доказів щодо свого стану здоров`я і суми свого доходу ОСОБА_2 не надано, проте надано докази на підтвердження щомісячних витрат, які складаються з оплати оренди житла - 1850 зл. (а.с.44) (близько 13339 грн) та оплати послуг й харчування в дитячих яслах - 1425 зл. (а.с.50) (близько 10274 грн).

За доводами позивача, відповідач сплачує аліменти добровільно, визначаючи розмір виплат на власний розсуд. ОСОБА_2 не надав будь-яких доказів на підтвердження чи спростування даної інформації.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Апеляційний суд враховує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач змінив країну проживання, що ускладнює контроль за правильністю нарахування аліментів за рішенням суду від 30.11.2015. Сума коштів, що добровільно сплачує відповідач на утримання синів, не може забезпечити належний рівень їх матеріального утримання, та не відповідає мінімальним їхнім потребам та не забезпечує достатній життєвий рівень. На ці обставини позивач посилається в позові і вони не спростовані відповідачем.

За наведених обставин, враховуючи насамперед інтереси дітей, їх право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та безпідставно відмовив в задоволенні позову про зміну способу стягнення аліментів. У зв`язку з цим відповідно до п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, яким слід змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача зі стягнення аліментів у частці від заробітку на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_2 ,Є колегія суддів виходить з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняються частково - на 70%, що тягне за собою пропорційне відшкодування витрат, що були понесені відповідачем при отримані професійної правничої допомоги. На підтвердження цих витрат відповідачем були надані - договір про надання правової допомоги (а.с.36), ордер від 19.10.2020 (а.с.37), розрахунок витрат за надану правову допомогу (а.с.38) та квитанцію про оплату 5000 грн (а.а.54). Вказані докази підтверджують факт надання та отримання правничої допомоги. Однак, вирішуючи питання про визначення суми до стягнення, колегія суддів виходить з того, що розділом 5 Договору про надання правової допомоги визначена сума винагороди, яка вказана у відповідному розрахунку. З розрахунку витрат вбачається, що він зроблений на підставі Постанови КМУ від 27.04.2006 №590 за формулою 40 та 60 відсотків від суми мінімальної заробітної плати, яка встановлена з 01.09.2020. Однак, вказаний розрахунок проведений без врахування змін, які були внесені до вказаної Постанови іншою Постановою КМУ від 28 лютого 2018 р. № 155. За участь в судових засіданнях представникові відшкодовується сума, виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01.01.2020, тобто, виходячи з 2027 грн. Слід також зазначити, що час участі представника в судових засіданнях визначений не вірно - згідно з протоколами судових засідань загальний час становить 02 години 06 хвилин.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача 30% від суми вартості послуг на професійну правничу допомогу (3000 грн) в сумі 900 грн (3000 х 30% = 900 грн).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом "в" частини першої статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка звільнена від сплати судового збору у справі про зміну способу стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звільнений від сплати судових витрат, а тому у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги позивача та ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, який підлягав до сплати при поданні позову в сумі 840,80 грн. та судовий збір, який підлягав до сплати при поданні апеляційної скарги на рішення суду в сумі 1261,20 грн, а всього 2102 грн.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 3500 грн. Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 70% від суми 3000 грн, тобто 2100 грн.

Провівши зустрічне зарахування сум, що стягнуті з позивача на користь відповідача (900 грн) та з відповідача на користь позивача (2100 грн) за надання професійної правничої допомоги, остаточно слід визначити суму до стягнення та стягнути з відповідача на користь позивача 1200 грн (2100 - 900 = 1200).

На підставі викладеного і керуючись ст. 141, 374, 376 ч.4, 381-382, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2021 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений заочним рішенням Городнянського районного суду від 30.11.2015 у цивільній справі N 732/1491/15.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 3500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття.

Припинити стягнення за виконавчим листом, який видано на виконання заочним рішенням Городнянського районного суду від 30.11.2015 у цивільній справі N 732/1491/15, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2015, і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при поданні позову до суду, в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при поданні апеляційної скарги на рішення суду, в розмірі 1261,20 грн. (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня двадцять копійок), а всього 2102 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат за отриману професійну правничу допомогу в сумі 1200 (одну тисячу двісті) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Дані сторін.

Позивач - ОСОБА_1 . РНОКПП НОМЕР_5 . Адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_5 . РНОКПП НОМЕР_6 . Адреса реєстрації: АДРЕСА_2 проживання: АДРЕСА_3 .

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

О.Є.Мамонова

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови суду складений 23.03.2021.