РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/367/21

Номер провадження 2/495/1370/2021

11 березня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 22 січня 2021 року звернулась із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 960 грн 50 коп., але не менше ніж 50% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

1.Стислий виклад позиції позивача.

1.1. У позовній заяві ОСОБА_1 вказує що з відповідачкою ОСОБА_2 25 квітня 2015 року зареєстрував шлюб, який на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року було розірвано. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , який проживає разом з відповідачкою та знаходиться на її повному утриманні. На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 листопада 2017 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 липня 2017 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Фактично у ході виконання судового рішення ОСОБА_1 повинен сплачувати 2 200 грн аліментів.

Після постановлення вказаного рішення минуло більше трьох років і через інфляційні процеси в Україні значно підвищились витрати на прожиття, окрім того, внаслідок спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19 і встановлення карантинних обмежень, внаслідок погіршення стану здоров`я, ОСОБА_1 не може влаштуватись на постійну роботу, у зв`язку з чим працює періодично і заробіток має мінливий. Вказує, що його мати є пенсіонером, інвалідом 2 групи за загальним захворюванням, яка перебуває на його утримані та проживає разом з ним.

У зв`язку із виниклими труднощами, позивач просить зменшити визначений розмір аліментів до 960 грн 50 копійок, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

1.2. Відповідачка 10 лютого 2021 року подала заперечення в якому зазначає, що офіційно працевлаштована, проте власного житла не має, проживає разом з батьками у їхньому будинку, її мати ОСОБА_4 є інвалідом другої групи. Також повідомила, що малолітній син ОСОБА_3 потребує операційного втручання та регулярних медичних обстежень, перебуває на медичному обліку, що також спричиняє витрати на лікування.

Керуючись наведеним, просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

2. Рух справи у суді.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 січня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи по суті призначено на 11 лютого 2021 року, відкладено на 24 лютого 2021 року, 11 березня 2021 року.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 лютого 2021 року було задоволено клопотання про витребування доказів.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

Позивач 25 січня 2021 року подав до суду заяву про розгляд даної справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачка 24 лютого 2021 подала заяву до суду про розгляд справа за її відсутності, позовні вимоги не визнає.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають судовому розгляду, враховуючи вказані заяви сторін, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи на підставі доказів, що містяться у ній.

З огляду на неявку у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

4. Фактичні обставини справи.

4.1. 25 квітня 2015 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який у подальшому на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року було розірвано. Від шлюбу народися син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з відповідачем та знаходиться на її повному утриманні.

На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 листопада 2017 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 17 липня 2017 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказані обставини судом встановлено на підставі копій свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 , свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 02 грудня 2016 року, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 листопада 2017 року у справі № 495/5292/17 (арк. спр. 9-15).

4.2. Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матері ОСОБА_6 , із вересня 1988 року є: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 має встановлену другу групу інвалідності (арк. спр. 16-17-21). До позовної заяви позивач додав копії розрахункових документів за квітень 2020 року (квитанцій, видаткових накладних, чеків) із написом «Ліки для матері» (арк. спр. 37-44).

4.3. Також позивач на підтвердження обставин щодо стану його здоров`я надав суду копії результатів медичних обстежень від листопада 2018 року, травня 2019 року, грудня 2020 року; консультативних висновків невролога від 08, 10, 14 грудня 2020 року; актів про надані медичні послуги для пацієнта ТОВ «Клініка Оксфорд Медікал» (консультація невролога, електрокардіографія, перебування у денному стаціонарі з медикаментами) та доказів їх оплати за грудень 2020 року (арк. спр. 22-36). Окрім того, ОСОБА_6 надав докази перенесеної у грудні 2020 - січні 2021 років гострої респіраторної вірусної інфекції, збудником якої є SARS CoV-2 (Covid-19) та одужання (арк. спр. 58-61); оплати вартості трьох ПЦР-тестів (арк. спр. 61).

4.4. На підставі відомостей із центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів (у формі довідки від 19 лютого 2021 року) судом установлено, що інформація про отримані ОСОБА_1 доходи за січень-грудень 2020 року відсутня (арк. спр. 90-91).

4.5. Відповідач ОСОБА_2 підтвердила факт проживання дитини з нею довідкою Шабівської сільської ради про склад сім`ї № 153 від 04 лютого 2021 року (арк. спр. 68). Також підтвердила, що нерухомим майном не володіє (арк. спр. 69). Надала довідку про свої доходи за 2020 рік. Підтвердила наявність другої групи інвалідності у її матері ОСОБА_4 (арк. спр. 71-72).

На підтвердження незадовільного стану здоров`я дитини ОСОБА_3 надала копії консультативного висновку спеціаліста Одеської обласної дитячої клінічної лікарні; виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Амбулаторії загальної практики сімейної медицини (далі - ЗПСМ) с. Шабо, довідки Амбулаторії ЗПСМ; довідки ЛКК №5 від 04 лютого 2021 року (арк. спр. 71-75). На підставі вказаних доказів установлено, що неповнолітній ОСОБА_3 має захворювання, яке потребує амбулаторного і оперативного лікування.

5. Норми права, які застосував суд.

Згідно із статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частина перша статті 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 ЦПК України).

Частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 192 Сімейного кодексу України).

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

6.1.Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У подальшому, визначене судом сума аліментів може бути змінена (збільшена або зменшена) у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я отримувача або платника аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на своє скрутне матеріальне становище, у зв`язку з тим що не має постійної роботи, на його утриманні знаходиться мати, яка є інвалідом другої групи тому всі кошти йдуть на придбання ліків, а тому він не має можливості сплачувати аліменти в повному обсязі

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отримані судом відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 19 лютого 2021 року за період із 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року (арк. спр. 91), свідчать про відсутність у позивача доходів за вказаний період.

На переконання суду, відсутність відомостей у податкового органу про отримані позивачем доходи за достатньо значний період (січень - грудень 2020 року) загалом не свідчать про відсутність у відповідача будь-якого заробітку, а вказують на альтернативні його види (зокрема, без офіційного працевлаштування, на підставі усних цивільно-правових угод).

При цьому суд враховує, що відсутність і доходів і заробітків у відповідача протягом року поспіль могло б свідчити про вкрай важке матеріальне становище останнього та становити загрозу його здоров`ю та життю. Однак, про вказані обставини відповідач не заявив, відповідних доказів не надав, а навпаки ствердив, що утримує свою матір.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не надав доказів про встановлення йому статусу безробітного у порядку статті 43 Закону України «Про зайнятість населення». Не спростував здатності приступити до роботи (працездатного віку, стану здоров`я).

Надані суду докази (копії результатів медичних обстежень від листопада 2018 року, травня 2019 року, грудня 2020 року; консультативні висновки невролога від 08, 10, 14 грудня 2020 року; акти про надані медичні послуги для пацієнта ТОВ «Клініка Оксфорд Медікал» (консультація невролога, електрокардіографія, перебування у денному стаціонарі з медикаментами) свідчать про отримання послуг у вказаному медичному центрі, оплату їх вартості.

На переконання суду, перераховані докази свідчать про тимчасову непрацездатність позивача, фактично підтверджений період якої становить лише із 10 по 14 рудня 2020 року (перебування в денному стаціонарі). Окрім того, станом на 21 січня 2021 року позивач отримав негативний результат молекулярного тесту щодо виявлення збудників CoV-2 (Covid-19).

Водночас, доказів про встановлення діагнозу, який виключає працездатність позивача суду не надано.

Таким чином, позивачем, в порушення вимог припису статті 192 СК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення майнового стану чи стану здоров`я які б стали правовою підставою для зменшення розміру аліментів.

Суд критично оцінює доводи позивача у частині перебування на його утриманні матері ОСОБА_5 , оскільки отримані судом докази свідчать лише про спільне зареєстроване місце проживання осіб. Водночас доказів понесення саме ОСОБА_1 витрат зокрема на лікування ОСОБА_5 суду не надано.

Також суд звертає увагу, що станом на ухвалення судом рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів (27 листопада 2017 року) обставини щодо встановлення метері ОСОБА_1 ОСОБА_5 інвалідності уже існували, що стверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за результатами повторного огляду 30 травня 2016 року.

Відтак, вказані обставини враховані, оцінені судом під час постановлення судового рішення про стягнення аліментів, тому не підлягають оцінці під час даного судового провадження, оскільки не є такими, що змінились.

Крім того, з рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 листопада 2017 року по справі №495/5292/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вбачається, що позовні вимоги у частині розміру стягнення аліментів (1/4 усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку) ОСОБА_1 визнав.

6.2. Водночас, ОСОБА_2 підтвердила обставини, які свідчать про необхідність амбулаторного лікування дитини неповнолітного сина ОСОБА_3 , необхідності оперативного втручання.

Суд враховує доводи позивача та погоджується із тим, що через інфляційні процеси в Україні значно підвищились витрати на прожиття, що не може свідчити про зменшення витрат на утримання батьками дитини.

6.3. З огляду на встановлені обставини у їх сукупності, за результатами оцінки на предмет їх належності, допустимості, достатності, керуючись наведеними нормами законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

7. Розподіл судових витрат

Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, враховуючи предмет спору, судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Керуючись статтями 180-182, 81 СК України, ст.ст.4, 12-13, 258, 259, 263, 265, 268, 354, 430 ЦПК України

ухвалив:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про зменшення розміру стягуваних аліментів відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 16 березня 2021 року.

Суддя Ю.Ф. Волкова