У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Вангородській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», боржник: ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

09.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою, мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2018 року позов ПАТ «ПроКредит Банк`до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення кредитної заборгованості, задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за Договором про надання траншу №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016 року, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди № FW601.661 від 17.09.2013 року, а саме: суму капіталу -241179,84 грн., суму процентів - 20037,04 грн., суму процентів за неправомірне користування кредитом 1029,37 грн., суму пені - 50511,79 грн., всього 312758,04 грн., стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» судові витрати по 2345,69 грн. з кожного, а решті вимог відмовлено. 17.08.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області був виданий виконавчий лист, який стягувачем був пред`явлений до виконання. При пред`явленні виконавчого листа до примусового виконання стягувачем ПАТ «ПроКредит Банк» було приховано від державного виконавця той факт, що під час перебування справи на стадії апеляційного та касаційного оскарження поручителем ТОВ «КБ» на виконання рішення господарського суду Київської області здійснювались оплати в рахунок погашення суми боргу і на момент пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання сума боргу за кредитним договором становила 63179,84 грн., а не 241179,84 грн., як було визначено в резолютивній частині судового рішення. Заявник не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження, а про наявність виконавчого провадження дізнався випадково від дружини, яка є стороною по виконавчому провадженню і поручителем за кредитним договором, у якої були заблоковані кошти на картці. 24.02.2021 року установі Банку йому було надано постанову про арешт коштів боржника, зі змісту якої стало відомо про те, що виконавчим листом від 17.08.2020 року № 2/357/25/18 стягується борг в розмірі 315103,73 грн. та з урахуванням винагороди державного виконавця сума боргу обрахована в розмірі 346883,1 грн. Отже, в зв`язку з тим, що Банк при зверненні до ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження приховав дійсний розмір боргу, державним виконавцем вживаються заходи про стягненню суми боргу, яка вже частково сплачена, виходячи з наступного. Рішенням Господарського суду Київської області від 08.12.2017 року справа № 911/3030/17 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ» на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 271 179 грн. 84 коп. боргу по капіталу згідно Договору про надання траншу №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди № FW601.661 від 17.09.2013, 20 037,04грн. боргу по процентам, 1 029,37 грн. боргу по процентам за неправомірне користування кредитом та 4 383,69 грн. судового збору.08.12.2017 року між ТОВ «КБ» та ПАТ «ПроКредит Банк», уклали договір №1, про порядок виконання рішення Господарського суду Київської області від 08.12.2017 року у справі №911/3030/17, про стягнення заборгованості перед Кредитором за Рамковою угодою № FW601.661 від 17.09.2013р., Договором про надання траншу №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016р. та Договорами поруки №303620-ДПІ від 11.07.2014 року.ТОВ «КБ» на виконання рішення Господарського суду Київської області від 08.12.2017 року №911/3030/17 в рахунок сплати271 179,84 грн.. боргу по капіталу, 20 037,04 грн. боргу по процентам, 1 029,37 грн. боргу по процентам за неправомірне користування кредитом та 4 383,69 грн. судового збору, сплатило Банку:1) 10.01.2018 року суму в розмірі 10000,00 грн., 2) 02.04.2018 року суму в розмірі 20000,00 грн., 3) 05.04.2018 року суму в розмірі 30000,00 грн., 4) 10.04.2018 року суму в розмірі 8000,00 грн., 5) 14.02.2019 року суму в розмірі 140000,00 грн.. Всього: 208000,00 грн.. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області при винесенні рішення врахував в рахунок погашення боргу по кредитному договору суми перераховані Банку поручителем ТОВ «КБ» 10.01.2018 року суму в розмірі 10000,00 грн.та 02.04.2018 року суму в розмірі 20000,00 грн., всього 30000,00 грн. та зменшив суму заявлених банком вимог з боргу по кредиту до 241179,84 грн.до стягнення з ОСОБА_1 .. Таким чином, Банк при пред`явленні виконавчого листа до виконання приховав від державного виконавця, що сума боргу зменшилась на 178000,00 грн. і становила: 241179,84 грн. - 178000,00 = 63179,84 грн. з основного боргу. З урахуванням суми похідних вимог, які були задоволені до стягнення з позичальника - суми процентів - 20037,04 грн., суми процентів за неправомірне користування кредитом - 1029,37 грн., суми пені - 50511,79 грн.,загальна сума боргу на момент пред`явлення стягувачем виконавчого листа до виконання становила 134758,04 грн., в той час як виконавче провадження відкрите про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 315103,73 грн., та застосовано заходи примусового стягнення у вигляді арешту коштів боржника на суму 346883,10 грн. з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди державного виконавця в розмірі 31779,37 грн. Тому, просив визнати виконавчий документ - виконавчий лист № 2/357/25/18, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 17.08.2020 року з примусового виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2018 року - таким, що не підлягає виконанню частково у сумі 178000,00 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України …Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали додані до заяви, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

10.04.2018 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення кредитної заборгованості, задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за Договором про надання траншу №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016 року, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди № FW601.661 від 17.09.2013 року, а саме: суму капіталу - 241179,84 грн., суму процентів - 20037,04 грн., суму процентів за неправомірне користування кредитом 1029,37 грн., суму пені - 50511,79 грн., всього 312758,04 грн., стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» судові витрати по 2345,69 грн. з кожного. В решті вимог відмовлено.

14.08.2018 року постановою Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2018 року залишено без змін.

03.03.2020 року постановою Верховного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Апеляційного суду Київської області від 14.08.2018 року в частині позовних вимог ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення суми капіталу 241 179,84 грн. залишено без змін, та в частині позовних вимог про стягнення суми процентів 20037,04 грн., суми процентів за неправомірне користування кредитом 1029,37 грн., суми пені 50511,79 грн., скасовано і передано справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

24.06.2020 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2018 року в частині позовних вимог ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення процентів та пені, залишено без змін. Рішення набрало законної сили 24.06.2020 року.

На виконання вказаного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 17.08.2020 року було направлено стягувачу ПАТ «ПроКредит Банк» виконавчі листи для подальшого виконання, що підтверджується матеріалами справи (а.с. Т.2 а.с. 136).

Встановлено, що на примусовому виконанні Білоцерківського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №63616467 з примусового виконання виконавчого листа №2/357/25/18, який виданий 17.08.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» боргу в розмірі 315103,73 грн. Також, старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іськов С.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника від 13.11.2020 року (Т.2 а.с. 155).

Як вбачається з матеріалів справи та матеріалів доданих до заяви, рішенням Господарського суду Київської області від 08.12.2017 року справа №911/3030/17 стягнуто з ТОВ «КБ» на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 271 179 грн. 84 коп. боргу по капіталу згідно Договору про надання траншу №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди №FW601.661 від 17.09.2013, 20 037,04 грн. боргу по процентам, 1 029,37 грн. боргу по процентам за неправомірне користування кредитом та 4 383,69 грн. судового збору.

08.12.2017 року між ТОВ «КБ» та ПАТ «ПроКредит Банк» було укладено договір №1, про порядок виконання рішення Господарського суду Київської області від 08.12.2017 року у справі №911/3030/17, про стягнення заборгованості перед Кредитором за Рамковою угодою № FW601.661 від 17.09.2013р., Договором про надання траншу №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016 року та Договорами поруки №303620-ДПІ від 11.07.2014 року.

Також, встановлено, що ТОВ «КБ» на виконання рішення Господарського суду Київської області від 08.12.2017 року №911/3030/17 в рахунок сплати 271 179,84 грн. боргу по капіталу, 20 037,04 грн. боргу по процентам, 1 029,37 грн. боргу по процентам за неправомірне користування кредитом та 4 383,69 грн. судового збору, сплатило ПАТ «ПроКредит Банк»: 1) 10.01.2018 року суму в розмірі 10000,00 грн., 2) 02.04.2018 року суму в розмірі 20000,00 грн., 3) 05.04.2018 року суму в розмірі 30000,00 грн., 4) 10.04.2018 року суму в розмірі 8000,00 грн., 5) 14.02.2019 року суму в розмірі 140000,00 грн., всього: 208000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи (Т. 1 а.с. 121, 135, 136, Т. 2, а.с. 153, 154).

Так, Білоцерківський міськрайонний суд Київської області при ухваленні рішення від 10.04.2018 року врахував у рахунок погашення боргу по кредитному договору суми перераховані банку поручителем ТОВ «КБ»: 10.01.2018 року в розмірі 10000,00 грн.та 02.04.2018 року в розмірі 20000,00 грн., всього 30000,00 грн. (вказані суми були визнані ПАТ «ПроКредит Банк») та стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором, а саме: суму капіталу в розмірі 241179,84 грн.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовано законодавцем у Розділі VI ЦПК України.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 1ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження,як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п.5 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, які можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: 1) видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); 2) коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; 3) видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; 4) помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; 5) видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; 6) пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Системний аналіз діючого законодавства передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так и частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так и часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Так, в даному випадку виконавчий лист було видано на виконання судового рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2018 року у справі №357/10904/17, яке набрало законної сили, виконавчий лист відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тому відсутні процесуальні підстави визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Водночас, заявник вказує, що ТОВ «КБ» на виконання рішення Господарського суду Київської області від 08.12.2017 року №911/3030/17 у рахунок сплати 271 179,84 грн. боргу по капіталу, сплатило ПАТ «ПроКредит Банк», зокрема, 05.04.2018 року суму в розмірі 30000,00 грн., 10.04.2018 року суму в розмірі 8000,00 грн. та 14.02.2019 року суму в розмірі 140000,00 грн., всього: 178 000,00 грн. Однак, банк при пред`явленні виконавчого листа до виконання не повідомив державного виконавця, згідно вимог ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», що сума боргу по капіталу зменшилась на 178000,00 грн. і становила: (241179,84 грн. - 178000,00) = 63179,84 грн. З урахуванням суми похідних вимог, які були задоволені до стягнення з позичальника (суми процентів - 20037,04 грн., суми процентів за неправомірне користування кредитом - 1029,37 грн., суми пені - 50511,79 грн.), загальна сума боргу на момент пред`явлення стягувачем виконавчого листа до виконання становила 134758,04 грн., в той час як виконавче провадження відкрите щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 315103,73 грн. Оскільки, державним виконавцем вживаються заходи про стягнення суми боргу, яка вже частково сплачена боржником, до відкриття виконавчого провадження, тому, просив визнати виконавчий лист №2/357/25/18, виданий 17.08.2020 року з примусового виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2018 року, таким, що не підлягає виконанню, частково в сумі 178000,00 грн.

Так, Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження, а тому, добровільне виконання виконавчого документа можливе лише до моменту відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Також, приписами частини 3 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Отже, примусове виконання рішення починається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 20 листопада 2019 року по справі № 480/1558/19.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, а також те, що поручителем боржника ОСОБА_1 ТОВ «КБ» частково сплачено суму заборгованості (борг по капіталу) в розмірі 178 000,00 грн. до відкриття виконавчого провадження, тобто шляхом часткового добровільного виконання обов`язку поза межами виконавчого провадження, з метою недопущення «подвійного виконання» за одним виконавчим листом, суд приходить до висновку про задоволення заяви та необхідність визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення суми боргу в розмірі 178000,00 грн.

Керуючись ст. 258, 260, 353, 354, 432 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження:09100, Київська обл., м. Біла Церква, б-р Олександрійський, 94), стягувач: Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (місцезнаходження: 03115, м. Київ, проспект Перемоги, 107-А, ), боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині, задовольнити.

Визнати виконавчий лист № 2/357/25/18, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 17.08.2020 року, щодо примусового виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2018 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» боргу в розмірі 178 000,00 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 23.03.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко