Справа №295/2353/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, за участю третьої особи - приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що 26.12.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6620, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором в сумі 21 710,31 грн. та 800,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису.

На думку позивача, виконавчий напис вчинено із порушенням вимог чинного законодавства, а тому не підлягає виконанню.

Так, нотаріусом не перевірено направлення боржнику письмових вимог, не встановлено безспірність суми заборгованості. Вчинений виконавчий напис крім заборгованості за тілом кредиту передбачає стягнення нарахованих відсотків. При цьому, підписана позивачем ОСОБА_1 заява від 21.12.2012 року не містила умов про визначення відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а тому вимога про їх стягнення є протиправною.

Позивач також звертає увагу, що виконавчий напис вчинено на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року.

Оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року визнав незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якими вносились зміни до вищевказаного Переліку, застосування даного пункту при вчинені виконавчого напису є неправомірним.

Посилаючись на відповідні обставини, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26.12.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 6620.

Ухвалами суду від 01.03.2021 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників; з метою забезпечення позову зупинене примусове стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису.

Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 21.12.2012 року ПАТ «ДельтаБанк» на підставі поданої ОСОБА_1 заяви та відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «ДельтаБанк» відкрило картковий рахунок у гривнях з лімітом кредитної лінії в 15 000,00 грн. на 364 календарні дні.

За умовами укладеного між сторонами договору позивач погодив, що Правила і Тарифи банку, з якими сторона попередньо ознайомлена, є складовою відповідного правочину.

07.05.2020 року між АТ «ДельтаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами.

Відповідно додатку до договору № 1 товариство набуло права грошової вимоги до позивача за кредитним договором від 21.12.2012 року в сумі 20 910,31 грн., з яких: 14 680,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6230,16 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідач звертає увагу на визначенні строків позовної давності згідно положень Цивільного кодексу України, початку їх перебігу та зауважує про необхідність відліку встановленого положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» трирічного строку з часу виникнення права вимоги, в межах якого може бути вчинено виконавчий напис, за аналогією з цивільним врегулюванням - тобто з часу переходу прав вимоги за укладеним договором від 07.05.2020 року.

Сторона також зауважує, що чинне законодавство не містить переліку обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, а тому нотаріусом, на підставі поданих стягувачем документів, передбачених п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, правомірно вчинено виконавчий напис про стягнення виниклої заборгованості з боржника.

Судом встановлено наступні обставин.

На підставі поданої позивачем ОСОБА_1 заяви від 21.12.2012 року Публічним акціонерним товариством «ДельтаБанк» на ім`я особи відкрито поточний рахунок з використанням платіжної картки та встановленим кредитним лімітом.

07.05.2020 року між АТ «ДельтаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами.

Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. 26.12.2020 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 6620, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором від 21.12.2012 року, укладеним із ПАТ «ДельтаБанк», що виникла за період з 07.05.2020 року по 30.11.2020 року в загальній сумі 21 710,31 грн. що включає:

-14 680,15 грн. - заборгованості за тілом кредиту;

-6230,16 грн. - заборгованості по відсотках;

-800,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису.

Напис вчинено на підставі ст. 262 ЦК України, ст.ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року.

Відповідно до ст.ст. 87-88 закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд звертає увагу, що за змістом поданої заяви про надання банківських послуг сторони договору визначили лише строк ліміту кредитної лінії в 364 дні, що не є строком виконання зобов`язання в розумінні ст.ст. 526, 530 ЦК України.

При цьому, судом не отримано доказів на підтвердження направлення позичальнику вимог про повернення коштів, а також ухилення останнього від виконання такого обов`язку за наслідком спливу семиденного строку, встановленого для добровільного виконання зобов`язання.

Суд також зауважує на помилковому застосуванні при вчинені виконавчого напису пункту 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.

Ним визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вказаний пункт внесено в зміст переліку документів на підставі п.2 «Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662. («Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»)

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивача з приводу безпідставного застосування нотаріусом пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в редакції, що визначали перелік документів у стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.

Для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідчено угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника.

Суд звертає увагу, що укладений між сторонами договір кредиту нотаріально не посвідчувався.

Є підтвердженим також виникнення спору між учасниками з приводу суми заборгованості, що усуває можливість виконання виконавчого напису з огляду на вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо безспірності вимог.

Так, за змістом вчиненого напису підлягає до стягнення з боржника сума нарахованих відсотків в розмірі 6230,16 грн.

При цьому, за змістом заяви позичальника від 21.12.2012 року відсутнє узгодження між сторонами чіткої відсоткової ставки, яка застосовується при використанні кредитних коштів.

З приводу зауважень представника відповідача, що поданою заявою позичальник погодилась із Правилами надання банківських послуг і Тарифами, суд підкреслює, що відповідачем не надано доказів на підтвердження ознайомлення позичальника та висловлення у встановлений спосіб згоди саме з тими умовами, які покладались в основу розрахунку при зверненні до нотаріуса за видачею виконавчого напису.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Правила банківських послуг, за умови відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, самі по собі відповідні Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору.

Положення правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, у виниклому спорі застосуватись не можуть.

Надаючи оцінку всім доказам у взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що кожна з наведених позивачем обставин в обгрунтування заявлених вимог є самостійно достатньою для визнання таких вимог виправданими, а тому, з огляду на вищезазначені порушення, допущені при вчиненні виконавчого напису, яким суд вважав необхідним надати оцінку у їх повній сукупності, позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6620, вчинений 26.12.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором в сумі 21 710,31 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: 01032 м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проижвання6 АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов