Провадження № 2-з/754/58/21
Справа № 754/3212/21
У Х В А Л А

Іменем України

23 березня 2021 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності, зі стягненням грошової компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Деснянського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності, зі стягненням грошової компенсації.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом спору, а також заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

В своїй заяві позивач посилається на те, що існує реальна загроза відчуження відповідачем спірної частки нерухомого майна, а тому невжиття заходів забезпечення позову у випадку його задоволення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п.п.1 та 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить припинити права власності ОСОБА_2 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , стягнувши з неї на користь відповідача грошову компенсацію в розмірі 188 503,53 грн.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, відповідач, як власник частини квартири, яка є предметом спору, може розпорядитися своїм майном та відчужити його іншим особам до вирішення справи по суті.

За таких обставин, накладення арешту на спірну частку квартири у забезпечення даного позову є правомірним. Зазначений захід забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам, так як предметом спору є визнання права власності на квартиру. Відповідач, як власник, може у будь-який час відчужити майно, що призведе до ускладнення виконання або неможливості виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог, ускладнить поновлення порушених прав та інтересів позивача, тому обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру спрямований на запобігання відчуженню нерухомого майна, яке є предметом спору, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та не порушують права та інтереси відповідача. Підстав для накладення арешту на всю спірну квартиру суд не вбачає.

Крім того, вимоги заяви про забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо квартири належним чином не обґрунтовані, та заявником не зазначено, як саме невжиття заходів забезпечення таким шляхом може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у разі задоволення позовних вимог. Крім того, встановлення такої заборони виходить за межі передбачених положеннями ЦПК України допустимих заходів вжиття забезпечення позову. Відповідно застосування такого заходу забезпечення не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що заява позивача підлягає частковому задоволенню та вважає, що накладення арешту на спірну частку квартири є достатнім заходом для забезпечення даного позову. Підстави для застосування зустрічного забезпечення судом не вбачаються.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

В задоволенні інших вимог заяви - відмовити.

Копії даної ухвали направити сторонам до відома та Деснянському районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала є обов`язковою на всій території України та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи - протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали до Київського апеляційного суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя: