Суддя Шевченко С. В.
Справа № 639/3514/20
Провадження № 2/644/886/21
РІШЕННЯ

іменем України

24 грудня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Шевченка С.В., за участю секретаря с/з Коломієць О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новобаварський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління МЮ, про визнання батьківства та стягнення аліментів,

учасники справи: позивачка та її представник адвокат Стрикаль М.В., відповідач та його представник адвокат Рогозін С.Л.,

у с т а н о в и в :

У поданому до суду позові ОСОБА_1 просила визнати відповідача батьком її дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести зміни до актового запису № 243 від 29 травня 2003 року, вчиненого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова, про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , а саме, у графі «відомості про батька» виключити відомості про « ОСОБА_4 » та зазначити « ОСОБА_2 , громадянин України», прізвище дитини, її ім`я та по-батькові, дату та місце народження залишити без змін.

Крім того, позивачка просила визнати відповідача батьком її дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести зміни до актового запису № 430 від 01 жовтня 2020 року, вчиненого Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , а саме, у графі «відомості про батька» виключити відомості про « ОСОБА_4 » та зазначити « ОСОБА_2 , громадянин України», прізвище дитини, її ім`я та по-батькові, дату та місце народження залишити без змін.

Також позивачка просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , аліменти у розмірі по 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення кожним з дітей повноліття.

Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як матері, з якою проживає дитина, яка не досягла трьох років,у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною трьох років.

Відповідач позов визнавав частково, не оспорював своє батьківство щодо ОСОБА_3 та обов`язку щодо її утримання. Проти решти позовних вимог ОСОБА_2 заперечував. В обґрунтування заперечень відповідач посилався на те, що у період часу зачаття ОСОБА_5 він з позивачкою проживали окремо, крім того остання мала стосунки з іншими чоловіками, відтак у нього є сумніви у батьківстві щодо другої дочки ОСОБА_1 .

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , матір`ю якої записана ОСОБА_1 , в батьком ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 визнає батьківство щодо ОСОБА_3 і відсутні сумнів у добровільності такого визнання, суд доходить висновку про відсутність підстав для додаткового доказування позовної вимоги в цій частині.

Крім того, з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 народила ОСОБА_6 , батьком якої був записаний ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ19/121-21/17993-БД від 30.09.2021, яка була призначена судом за клопотанням позивачки, ОСОБА_2 може бути біологічним батьком малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з ймовірністю 99,999999996%.

До того ж, відповідач у своїх поясненнях не заперечував того факту, що до початку 2020 року між ним та позивачкою могли бути статеві стосунки, в результаті яких могла бути зачата ОСОБА_5 .

За таких обставин, суд доходить висновку, що батьківство ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_5 підтверджується, як вказаним вище висновком судової експертизи, так і поясненнями самого відповідача.

Відтак, в результаті встановлення обґрунтованості позовних вимог в частині батьківства відповідача відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд, при вирішенні позовних вимог в частині аліментних виплат, виходить з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обовязок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Із розяснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Положеннями частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Виходячи з наведеного, враховуючи матеріальне становище відповідача, а також з того, що він не має аліментних зобов`язань перед іншими особами, те що діти проживають разом із матір`ю позивачкою у справі, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Крім того, ч. 2 та ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження факту неможливості надавати матеріальну допомогу позивачці, як матері з якою проживає дитина, яка недосягла трирічного віку, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і в цій частині.

На підставі ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд покладає на відповідача судові витрати з оплати судового збору та проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141,258,259,263-265,268, 274, 354, 355, ч.1 ст. 430 ЦПК України, ст.ст.180, 181,182, 183, 191 СК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Харкова, громадянина України, батьком ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Харків, народженої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженкою міста Харків, громадянкою України.

Внести зміни до актового запису № 243 від 29 травня 2003 року, вчиненого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова, про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , а саме, у графі «відомості про батька» виключити відомості про « ОСОБА_4 » та зазначити « ОСОБА_2 , громадянин України» - батьком дитини, прізвище дитини, її ім`я та по-батькові, дату та місце народження залишити без змін.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Харкова, громадянина України, батьком ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Харків, народженої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженкою міста Харків, громадянкою України.

Внести зміни до актового запису № 430 від 01 жовтня 2020 року, вчиненого Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , а саме, у графі «відомості про батька» виключити відомості про « ОСОБА_4 » та зазначити « ОСОБА_2 , громадянин України» - батьком дитини, прізвище дитини, її ім`я та по-батькові, дату та місце народження залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як матері, з якою проживає дитина, ОСОБА_7 , яка не досягла трьох років,в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 2522 грн. 40 коп. та витрати з оплати судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-21/17993-БД від 16.08.2021 у сумі 7614 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.В. Шевченко