Справа №345/589/21
Провадження № 2/345/361/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2021 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

з участю: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідачки - ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод користування житлом, суд

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка по справі є її матір`ю. Батькові позивачки ОСОБА_5 та її матері-відповідачці ОСОБА_3 на праві приватної, спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки ОСОБА_5 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.09.2020 року за ОСОБА_1 визнано право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 . Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05.01.2021 року, рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.09.2020 року залишено без змін. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.10.2020 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрував за собою 1/4 частку в праві приватної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Оскільки в її власності перебуває ј частка даної квартири, позивачка на правах співвласника має намір користуватись цим житлом, вчиняти дії по його утриманні. 12.01.2021 року вона прийшла до квартири АДРЕСА_1 , однак потрапити в житло їй не вдалось, так як відповідачка не надала їй доступу в квартиру. Окрім того вона помітила заміну замка вхідних дверей, який був поміняний зразу після смерті батька.

З цього приводу позивачка звернулась в Калуський відділ поліції. Згідно відповіді Калуського відділу поліції від 02.02.2021 року, в ході перевірки було встановлено, що факти викладені в повідомленні позивачки частково знайшли своє підтвердження. В даному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин.

Відповідачка закрила квартиру і вона не може вільно користуватись житлом, своїми діями відповідач порушує її право на власність, володіння та користування квартирою.

У зв`язку із цим позивачка звернулась до суду із вищенаведеним позовом.

У судовому засіданні позивачка та представник позивачки позов підтримали та просять його задоволити.

Відповідачка позов не визнала та суду пояснила, що вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 . Від шлюбу в них народилось двоє дітей ОСОБА_6 прізвище в даний час « ОСОБА_7 » та ОСОБА_8 , прізвище в даний час « ОСОБА_9 ». Всі вони були зареєстровані та проживали по АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_5 вона і надалі продовжує проживати вданій квартирі. Вона є співвласником даної квартири на підставі свідоцтва про право власності від 02.10.1996 року. Дані частки не були виділені в натурі, а тому якою конкретно частиною квартири вона перешкоджає позивачу користуватись не зрозуміло. Протягом жовтня листопада позивачка хотіла потрапити до квартири, вдаючись до того, що пошкодила замок у дверях. Оскільки вона боїться своєї дочки ОСОБА_1 та її чоловіка, тому написала заяву в Калуський ВП ГУНП про проведення профілактичної бесіди із нею. 17.09.2019 року ОСОБА_1 викликала працівників поліції, що вона не дає їй доступу до частини квартири, якою користувався її батько, однак на той час позивачкою ще не було реалізовано своє право на спадщину. Вважає, що вона не чинить позивачці перешкод у користуванні частиною належної їй квартири. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності, належить 1/4 частина квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Зазначене підтверджується рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.09.2020 року, Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05.01.2021 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.10.2020 року (а.с.6-7, 8-10, 11).

Як вбачається із довідки про результати розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.02.2021 року в ході перевірки було встановлено, що факти викладені в повідомленні позивачки частково знайшли своє підтвердження. Відповідачка перешкоджає ОСОБА_1 у доступі до квартири, шляхом зміни замків на вхідних дверях. В ході проведення перевірки було встановлено, що склад кримінального правопорушення відсутній. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини (а.с.13,14).

Судом також встановлено, що відповідачка неодноразово зверталась в Калуський ВП ГУНП, про те, що її дочка ОСОБА_1 постійно переслідує її та погрожує їй. По Даному факту неодноразово проводились перевірки, однак факти наведені в зверненнях гр. ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до ЗУ від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів « 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 357 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно зі ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідачка ОСОБА_3 перешкоджає у користуванні власністю позивачу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст.9, 150 ЖК України, ст. ст. 15, 16, 257, 268, 270, 311, 319, 321, 379, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 228, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд, -

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не чинити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 забезпечити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вільний доступ до квартири АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: