РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ № 384/5/21

(ЗАОЧНЕ) №пр. 2/384/45/2021

12 березня 2021 року Вільшанський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Галицького В.В.,

при секретарі судового засідання Лалаян А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт. Вільшанка Кіровоградської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 02.03.2018 року позивач позичив ОСОБА_2 , грошові кошти в розмірі 1300 доларів США. На підтвердження факту отримання коштів та укладення договору позики відповідач написав розписку. При цьому, що у розписці відсутній строк повернення позики та не встановлений розмір процентів від суми позики. 27.07.2018 року позивач надіслав ОСОБА_2 вимогу про повернення позики, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком Укрпошти. Однак, відповіді на вказану вимогу позивач не отримав. Поштовий конверт, в якому направлялась вимога, повернувся у зв`язку із закінченням терміну його зберігання. Таким чином, вище описані обставини підтверджують виникнення договірного правовідношення, заснованого на договорі позики. Разом з цим, ОСОБА_2 знаючи про наявність боргу, не здійснює будь-яких дій на повернення позики та жодним чином не реагує на звернення позивача. За таких обставин, позивач вважає за необхідне звернутись до суду. Розмір процентів від суми складає 14228,49 грн.. Відповідач має сплатити 3% річних, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України, в сумі 2621,03 грн.. Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 36738,65 грн., 3% річних в сумі 2621,03 грн., проценти за договором позики в сумі 14228,49 грн., а всього: 53588,17 грн. та стягнути судові витрати.

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Проведення судового засідання призначено на 04 лютого 2021 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність та прийняти заочне рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву не подав.

Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що 02.03.2018 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 відповідно до розписки від 02.03.2018 року - 1300 доларів США.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики між ОСОБА_1 та відповідачем було укладено в усній формі.

Враховуючи те, що хоча відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а сума договору між ОСОБА_1 та відповідачем перевищує вказаний у статті розмір, проте відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Таким доказом, відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, є власноручно написана відповідачем розписка від 02.03.2018 року (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

27.07.2018 року позивачем надіслано ОСОБА_2 вимогу про повернення позики, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком Укрпошти. Однак, відповіді на вказану вимогу позивач не отримав. Згідно довідки Укрпошти поштовий конверт, в якому направлялась вимога, повернувся із зазначенням причини «за закінченням встановленого строку зберігання» 14.08.2018 року (а.с. 9, 10, 11, 12).

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення зазначених відсотків не залежить від того, чи передбачено це в договорі чи ні. По своїй суті вказані відсотки є штрафними санкціями за невиконання грошового зобов`язання.

З приводу стягнення із відповідача за договором позики від 02.03.2018 року, в якому не зазначено розмір і порядок отримання відсотків за користування позикою суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним якщо виконання позичальником зобов`язання обмежується поверненням боргу.

Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України.

Так, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.

Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій статті 1048 ЦК України. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін.

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Із приводу стягнення суми боргу із відповідача на користь позивача із урахуванням інфляції суд вважає, що у даному випадку інфляційні показники не підлягають застосуванню до основної суми боргового зобов`язання, оскільки кошти згідно договору позики надавались у іноземній валюті. Розрахунок суми боргу здійснюється судом згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України.

Разом із тим суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки заявлені позивачем суми, які підлягають стягненню на його користь із відповідача підлягають зменшенню з наступних підстав.

На час ухвалення рішення судом за офіційним курсом НБУ долар становить 27,7486 грн. що підтверджується довідкою.

Відповідач не сплатив борг згідно вказаної розписки.

За таких обставин сума боргу у відповідності до договору позики від 02.03.2018 року крім основного боргу 1300 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.03.2021 року 27,7486 грн. за 1 долар США, становить 36073 грн. 18 коп., відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві на рівні облікової ставки Національного банку України за 1041 днів відсотки за користування позикою, а саме 14285 грн. 15 коп. (за період з 02.03.2018 року по 12.07.2018 року облікова ставка НБУ = 17 %, відсотки за користування 36073,18 грн. х 17% : 365дн. х 133дн. = 2234 грн. 40 коп.; за період з 13.07.2018 року по 06.09.2018 року облікова ставка НБУ = 17,5 %, відсотки за користування 36073,18 грн. х 17,5% : 365дн. х 56дн. = 968 грн. 80 коп.; за період з 07.09.2018 року по 25.04.2019 року облікова ставка НБУ = 18%, відсотки за користування 36073,18 грн. х 18% : 365дн. х 231дн. = 4109 грн. 49 коп.; за період з 26.04.2019 року по 18.07.2019 року облікова ставка НБУ = 17,5%, відсотки за користування 36073,18 грн. х 17,5% : 365дн. х 84дн. = 1453 грн. 20 коп.; за період з 19.07.2019 року по 05.09.2019 року облікова ставка НБУ = 17%, відсотки за користування 36073,18 грн. х 17% : 365дн. х 49дн. = 823 грн. 20 коп.; за період з 06.09.2019 року по 24.10.2019 року облікова ставка НБУ = 16,5%, відсотки за користування 36073,18 грн. х 16,5% : 365дн. х 49дн. = 799 грн. 19 коп.; за період з 25.10.2019 року по 12.12.2019 року облікова ставка НБУ = 15,5%, відсотки за користування 36073,18 грн. х 15,5% : 365дн. х 49дн. = 750 грн. 68 коп.; за період з 13.12.2019 року по 30.01.2020 року облікова ставка НБУ = 13,5%, відсотки за користування 36073,18 грн. х 13,5% : 365дн. х 49дн. = 653 грн. 66 коп.; за період з 31.01.2020 року по 12.03.2020 року облікова ставка НБУ = 11%, відсотки за користування 36073,18 грн. х 11% : 365дн. х 42дн. = 456 грн. 54 коп.; за період з 13.03.2020 року по 23.04.2020 року облікова ставка НБУ = 10%, відсотки за користування 36073,18 грн. х 10% : 365дн. х 42дн. = 414 грн. 96 коп.; за період з 24.04.2020 року по 11.06.2020 року облікова ставка НБУ = 8%, відсотки за користування 36073,18 грн. х 8% : 365дн. х 49дн. = 387 грн. 59 коп.; з 12.06.2020 року по 05.01.2021 року облікова ставка НБУ = 6 %, відсотки за користування 36073,18 грн. х 6% : 365дн. х 208дн. = 1233 грн. 44 коп.), та зобов`язаний сплатити позивачеві 3 % річних від простроченої суми за 875 днів, а саме 2598 грн. 75 коп. (36073,18 грн. х 3% : 365дн. х 875дн. = 2598 грн. 75 коп.). Разом борг становить 52957 грн. 08 коп., з яких: основний борг 36073 грн. 18 коп., відсотки за користування позикою 14285 грн. 15 коп., 3 % річних від простроченої суми 2598 грн. 75 коп..

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вимоги позивача слід задовольнити частково.

Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наданої квитанції від 30.12.2020 року, позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., що підлягає відшкодуванню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що із вищевказаних підстав підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір у вказаному розмірі.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 52957 (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 08 коп. заборгованості за договором позики від 02.03.2018 року в тому числі: основний борг 36073 грн. 18 коп., відсотки за користування позикою 14285 грн. 15 коп., 3 % річних від простроченої суми 2598 грн. 75 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачемв загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене у судову палату у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Вільшанський районний суд Кіровоградської області).

Суддя: