РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/5400/19

Провадження № 22-ц/4815/372/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.,

секретар судового засідання - Пиляй І. С.,

учасники справи:

позивач - Мале приватне підприємство «АПМ»,

відповідач - Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету

Рівненської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

треті особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 ,

- Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року у справі за позовом Малого приватного підприємства «АПМ» до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про скасування наказу та свідоцтва про право власності, ухвалене в м. Рівне о 9:40 у складі судді Тимощука О. Я., повний текст рішення складено 14 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Мале приватне підприємство «АПМ»(далі МПП «АПМ») звернулося до Рівненського міського суду з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі УЖКГ Рівненської міської ради), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про скасування наказу № 71/01 від 04.03.2014 року в частині приватизації квартири АДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності на вказану квартиру.

Позивач вказував, що з 26 травня 1998 року є власником приміщення гуртожитку для сімейних за адресою АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Рівненський домобудівний комбінат» та Малим приватним підприємством «АПМ». Право власності позивача на вказану будівлю зареєстроване Рівненським міським бюро технічної інвентаризації 28 березня 2000 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 11-11. 12 січня 2016 року під час розгляду справи № 918/1112/15 у Господарському суді Рівненської області за позовом ТзОВ «АПМ ПЛЮС» до КП «Рівненське МБТІ» про стягнення 100 000 гривень, позивачу стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 на підставі наказу УЖКГ Рівненської міської ради від 04 березня 2014 року № 71/01 приватизована ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Оскільки, спірна квартира перебувала у власності ЗАТ "Рівненський ДБК", а згодом за договором купівлі-продажу перейшла у власність позивачу і ніколи не перебувала у державній або комунальній власності, то в УЖКГ Рівненської міської ради не було правових підстав видавати наказ № 71/01 від 04.03.2014 року щодо приватизації спірної квартири. За вказаних підстав просить визнати незаконними та скасувати наказ УЖКГ № 71/01 від 04.03.2014 року в частині щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 , визнати незаконними та скасувати свідоцтво про право власності на вказану квартиру, видане УЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради 04.03.2014 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року позовні вимоги Малого приватного підприємства «АПМ» до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про скасування наказу та свідоцтва про право власності задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано наказ УЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради № 71/01 від 04.03.2014 року в частині щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 . Визнано незаконним та скасовано Свідоцтво про право власності б/н на квартиру АДРЕСА_1 , видане УЖКГ Рівненської міської ради 04.03.2014 року. Стягнуто солідарно з УЖКГ Рівненської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь МПП «АПМ» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 842 грн.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на помилковість висновку місцевого суду, про те, що позивач не був власником квартири на час її приватизації. Інформаційна довідка з Державного реєстру прав на нерухоме майно підтверджує, що першим власником квартири була ОСОБА_1 , право власності якої припинено у зв`язку з відчуженням квартири. Сам позивач стверджує, що квартира була передана у Статутний фонд ТзОВ «АПМ ПЛЮС» відповідно до протоколу № 1/2012 від 09.02.2019 року загальних зборів учасників товариства. Тобто на час приватизації квартири вона вже була у Статутному фонді товариства, а тому позивач не міг бути її власником. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2014 року та постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2014 року в справі № 817/314/14, за позовом ТзОВ "АПМ ПЛЮС" до КП "Рівненське міське БТІ", реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії встановлено, що ТОВ "АПМ ПЛЮС" на дату приватизації квартири також не було її власником. У судових рішеннях зазначено, що право власності на квартиру ТОВ "АПМ ПЛЮС" не було зареєстроване у зв`язку з протиправною діяльністю КП РМБТІ, що полягало у невиконанні заявки про державну реєстрацію права власності. Реєстрація права власності на спірну квартиру за ТзОВ "АПМ ПЛЮС" не могла бути здійснена, оскільки за розпорядженням міського голови № 622-р від 15.06.2012 року «Про оформлення права власності на квартири» товариству було дозволено оформити права власності на квартири, однак квартира № НОМЕР_1 у розпорядженні відсутня. Це свідчить, що міський голова не дав згоди на передачу квартири ТзОВ "АПМ ПЛЮС". Суд у своєму рішенні, як на підставу задоволення позову, посилається на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26.02.2014 про вжиття заходів забезпечення позову у адміністративній справі № 817/314/14. Це забезпечення не внесено до Реєстру заборон, тому не існує ніяких заборон щодо розпорядження квартирою. Квартира для ОСОБА_1 була надана у відповідності до розпорядження № 889-Р від 18.08.1993 року Рівненської міської ради. Покликаючись на наведене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на помилковість висновку місцевого суду про задоволення позову з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Суд вирішив питання про його права та обов`язки. На день ухвалення рішення він був повнолітній і суд мав притягнути його до участі у справі як сторону спору. Рішенням суду його позбавлено права власності на квартиру і якби він брав участь у справі то заявив би зустрічний позов. Покликаючись на наведене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві МПП «АПМ» вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено: 26.05.1998 року між Закритим акціонерним товариством "Рівненський домобудівний комбінат" та Малим приватним підприємством "АПМ" укладено договір № 5 купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі гуртожитку для сімейних по АДРЕСА_2 , який належав продавцю на підставі реєстраційного посвідчення на об`єкт нерухомого майна, реєстрова книга № 1-62 за реєстровим № 98 від 20.05.1997 року(а.с.6).

Відповідно до Акту приймання-передачі від 30.05.1998 року ЗАТ "Рівненський домобудівний комбінат" передало, а Мале приватне підприємство "АПМ" прийняло гуртожиток для сімейних по АДРЕСА_2 , інвентарний номер 8512, продажна вартість 352512 грн.(а.с.7) В Додатку № 1 до договору купівлі-продажу від 26.05.1998 року вказана квартира АДРЕСА_1 , площею 18 м.кв., вартість становить 1056 грн. (а.с.8-9).

Право власності на будівлю гуртожитку для малосімейних АДРЕСА_2 в цілому за Малим приватним підприємством "АПМ" зареєстровано Рівненським міським БТІ, видано реєстраційне посвідчення на об`єкт нерухомого майна, яке належить юридичній особі від 28 березня 2000 року, зареєстровано в книзі № 1 за реєстровим № 11-11.(а.с.10).

Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 32784561 від 5.01.2012 року МПП "АПМ" на праві приватної власності належить будівля гуртожитку для сімейних АДРЕСА_1, тому числі квартира № НОМЕР_1 (а.с.11).

Оспорюваним наказом УЖКГ Рівненської міської ради № 71/01 від 4.03.2014 року «Про передачу житла в приватну власність» на підставі п.2 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", у приватну власність ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передано, зокрема, квартиру АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

4.03.2014 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради видано свідоцтво про право власності по 1/3 частці кожному ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.18).

За договором купівлі-продажу від 30.01.2015 року спірна квартира була відчужена ОСОБА_4 .

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з оспорюванням Малим приватним підприємство "АПМ" передачі квартири у приватну власність сім`ї ОСОБА_2 . Обгрунтовуючи свої вимоги МПП "АПМ", як на підставу законності позовних вимог, послалось на договір купівлі-продажу від 26.05.1998 року та вищезазначені правовстановлюючі документи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що при укладанні договору купівлі-продажу № 5 від 26.05.1998 року між ЗАТ "Рівненський домобудівний комбінат" та Малим приватним підприємством «АПМ» останнє було правомірним та повноцінним власником цілісного майнового комплексу, розташованого в тому числі і спірної квартири № НОМЕР_2 .

Заперечуючи проти позовних вимог, УЖКГ Рівненської міської ради зазначало, що спірна квартира на час її приватизації перебувала у комунальній власності. Мотивуючи такі доводи, УЖКГ Рівненської міської ради послалось на документи, які долучило до заперечень на позов.

Зокрема, як на підставу набуття спірної квартири комунальну власність і законність передачі її у власність сім`ї ОСОБА_2 , УЖКГ Рівненської міської ради посилалось на розпорядження міської адміністрації(Управи) Рівненської міської ради народних депутатів № 839-р від 20.07.1992 року "Про передачу у власність орендному підприємству "Рівненський ДБК" незавершеного будівництва житлового будинку для малосімейних АДРЕСА_2 . Відповідно до даного розпорядження Державно-комунальне підприємство "Рівнеміськзамовник" передало у власність орендному підприємству "Рівненський ДБК" незавершений будівництвом житловий будинок станом на 01.01.1992 року № 103 мікрорайон «Північний», зобов`язано ОП "Рівненський ДБК" виконати будівництво в III кварталі 1992 року за рахунок власних коштів і здати його в експлуатацію у встановленому порядку. Після завершення будівництва власність розприділяється: ОП "Рівненський ДБК" - 135 квартир; міській управі - 45 квартир. Зобов`язано перевести жилий будинок для малосімейних у гуртожиток для малосімейних. За Договором-зобов`язанням, який є невід`ємною частиною Розпорядження № 839-р від 20.07.1992 року, міська Управа через ДКП "Рівнеміськзамовник" передала у власність ОП "Рівненський ДБК" житловий будинок для малосімейних АДРЕСА_2 (а.с.78, 79).

Зазначені докази не можуть бути підставою набуття у комунальну власність спірного житла.

Матеріали справи містять Договір від 04.12.1997 року, укладений між Рівненським міськвиконкомом та ЗАТ «Рівненський ДБК» щодо взаєморозрахунків заборгованості. За його умовами сторони Договору, обумовлюючи зобов`язання по взаєморозрахунках за житло, посилаються на документи: Акт держаної комісії про прийняття в експлуатацію гуртожитку для малосімейних № 103 мкр. «Північний» від 01.10.1992р. № 1182-р; зведений Акт вартості гуртожитку для малосімейних по АДРЕСА_2 від 02.10.1997 року( а.с.84).

Зазначене дає підстави для висновку про безпідставність посилання УЖКГ Рівненської міської ради щодо набуття у комунальну власність квартири АДРЕСА_1 відповідно до Розпорядження міської адміністрації(Управи) Рівненської міської ради народних депутатів № 839-р від 20.07.1992 року.

Як видно із Договору від 04.12.1997 року між Рівненським міськвиконкомом та ЗАТ «Рівненський ДБК» гуртожиток для малосімейних у якому 45 квартир передали міській управі та гуртожиток для малосімейних у якому знаходиться спірна квартира є два окремих об`єкти нерухомого майна за різними адресами.

Не спростовують законних висновків в оскаржуваному рішенні посилання відповідачів на розпорядження Міської управи Рівненської міської ради народних депутатів № 889-р від 18.08.1993 року "Про надання кімнат у гуртожитку для малосімейних міської управи по АДРЕСА_2 » на підставі якого кімнату № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 надано ОСОБА_1 , спеціалісту І категорії департаменту економіки на склад сім`ї з 3-х чоловік та на розпорядження № 333-р від 18.03.1994 року голови Міської управи Рівненської міської ради народних депутатів "Про порядок прописки громадян в гуртожитку для малосімейних міської управи по АДРЕСА_2 » з доповненням до цього розпорядження(а.с.80-83). Такі документи не дають підстав для набуття у комунальну власність спірної квартири.

На час створення спірного нерухомого майна та придбання його позивачем, суспільні

відносини щодо володіння, користування і розпорядження нерухомим майно були врегульовані Цивільним кодексом Української РСР, Законом України "Про власність" від 07.02.1991 року № 697-ХІІ. (Втратив чинність на підставі Закону N 997-V ( 997-16 ) від 27.04.2007).

Власність в Україні існує в різних формах: приватна, колективна, державна. Україна створює рівні умови для розвитку всіх форм власності та їх захисту (частини четверта, п`ята статті 2 Закону № 697-ХІІ).

Відповідно до статті 35 Закону України "Про власність" об`єктами права комунальної власності є майно, що забезпечує діяльність відповідних Рад і утворюваних ними органів; кошти місцевих бюджетів, державний житловий фонд, об`єкти житлово-комунального господарства; майно закладів народної освіти, культури, охорони здоров`я, торгівлі, побутового обслуговування; майно підприємств; місцеві енергетичні системи, транспорт, системи зв`язку та інформації, включаючи націоналізоване майно, передане відповідним підприємствам, установам, організаціям; а також інше майно, необхідне для забезпечення економічного і соціального розвитку відповідної території. У комунальній власності перебуває також майно, передане у власність області, району чи іншої адміністративно-територіальної одиниці іншими суб`єктами права власності.

Відповідно до частин 1, 2 ст.. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" в редакції, що діяла на час винесення УЖКГ Рівненської міської ради оскаржуваного наказу, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Вказані норми законодавства передбачали порядок набуття у комунальну власність нерухомого майна і аргументи УЖКГ Рівненської міської ради про те, що спірна квартира перебувала у комунальній власності, суперечать цим нормам. Матеріали справи не містять жодних правовстановлюючих документів, які б підтвердили право УЖКГ Рівненської міської ради на квартиру АДРЕСА_1 . Відсутність у матеріалах справи будь-яких письмових доказів приналежності спірного майна до об`єктів комунальної власності дає підстави для висновку про незаконність наказу УЖКГ Рівненської міської ради № 71/01 від 04.03.2014 року в частині приватизації квартири АДРЕСА_1 та незаконість Свідоцтва про право власності б/н від 04.03.2014 року на цю квартиру, виданого на підставі наказу.

Суд першої інстанції дійшов беззаперечного висновку, що з 26 травня 1998 року (з моменту укладення договору купівлі-продажу) МПП «АПМ» стало правомірним володільцем житлового будинку для малосімейних по АДРЕСА_2 на весь об`єкт нерухомого майна, в тому числі на квартиру № НОМЕР_1 , як складову об`єкта нерухомого майна.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на відсутність у МПП «АПМ» права звернення до суду з позовом про оспорювання приватизації квартири по АДРЕСА_2 з тих підстав, що МПП «АПМ» передало житловий будинок для малосімейних по АДРЕСА_2 , в тому числі квартиру № НОМЕР_1 , у статутний фонд ТзОВ "АПМ ПЛЮС" .

Такі аргументи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються доказами, що є в матеріалах справи.

Рішенням установчих зборів засновників МПП «АПМ», оформленого протоколом № 1/2012від 09.02.2012 року, створено юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю "АПМ ПЛЮС". Цим рішенням до статутного капіталу ТзОВ "АПМ ПЛЮС" Малим приватним підприємством «АПМ» передано ряд квартир, які знаходяться в будівлі гуртожитку для малосімейних по АДРЕСА_2 . В переліку квартир, які МПП «АПМ» вносить у статутний капітал ТзОВ "АПМ ПЛЮС" квартира № НОМЕР_1 відсутня (а.с.12-13).

На загальних зборах учасників ТзОВ "АПМ ПЛЮС" від 01.06.2012 року, серед іншого, розглянуто питання про виправлення помилок у Статуті, а саме, внесення до статутного капіталу товариства квартири АДРЕСА_1 . Прийнято рішення викласти та затвердити Статут у новій редакції(а.с.17).

12.07.2012 ТзОВ "АПМ ПЛЮС" звернулося до КП "Рівненське МБТІ" із заявою про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Однак, державна реєстрація змін до Статуту товариства, а також державна реєстрація спірної квартири у Статутному капіталі ТзОВ "АПМ ПЛЮС" у встановленому законом порядку проведена не була. У 2014 році ТзОВ "АПМ ПЛЮС" звернулось до суду з позовом до КП "Рівненське міське БТІ", реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, яка міститься в матеріалах даної справи.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2014 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2014 року, у справі № 817/314/14 за позовом ТзОВ "АПМ ПЛЮС" до КП "Рівненське міське БТІ", реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, позов задоволено.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що дії КП "Рівненське міське БТІ" щодо невиконання замовлення ТзОВ "АПМ ПЛЮС" за договором-заявою від 12.07.2012 №986ю є протиправною бездіяльністю.

Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що ТзОВ "АПМ ПЛЮС" набуло право власності на квартиру. Товариством не внесено змін у Державний реєстр прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації у Статутному капіталі квартири АДРЕСА_1 . Не проведено такої реєстрації і після ухвалення судового рішення про визнання протиправною бездіяльність КП "Рівненське міське БТІ".

Відповідно до встановлених у судовому засіданні обставин, беззаперечним власником спірного майна є позивач - Мале приватне підприємство «АПМ». Право володіння майном підлягає захисту за правилами захисту права власності, особа, яка правомірно володіє майном, не може бути позбавлена цього права інакше, як із підстав, передбачених законом.

Не заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо не залучення його судом першої інстанції до участі у справі як сторону спору. Як видно із матеріалів справи, на день подання позову до суду ОСОБА_3 виповнилось 17 років. Під час провадження справи у суді першої інстанції його інтереси представляв законний представник - ОСОБА_2 . На день ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_3 виповнилось 18 років.

За ч. 1 ст. 34 Цивільного кодексу України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Зазначене дає підстави для висновку про необґрунтованість аргументів апеляційної скарги ОСОБА_3 , оскільки він був залучений до участі як сторона у спорі, брав участь у розгляді справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 березня 2021 року.

Головуючий Н. М. Ковальчук

Судді: С. В. Хилевич

С. В. Боймиструк