Провадження № 2/752/4476/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.03.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Киві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Голосіїівської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа - Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва", про визнання кімнати житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

у липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про визнання кімнати житловим приміщенням.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 27 лютого 2015 року він на підставі ордеру № 796, виданого ТОВ Фірма "Квартет ЛТД", є наймачем кімнати АДРЕСА_1 . З 04.03.2015 р. позивач зареєстрований за вказаною адресою. Вказує, що він звернувся до відділу приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Голосіїівської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію вказаної кімнати, проте листом від 22.12.2014 р. йому було відмовлено, посилаючись на те, що згідно технічного паспорту БТІ, виготовленого станом на 11.12.2012 р.,спірне приміщення було самочинно переобладнано та переплановано, внаслідок чого не відповідає архітектурно-планувальним, технічним нормам та санітарно-гігієнічним вимогам. Тому для приватизації спірного приміщення позивачу необхідно ввести його в експлуатацію після перепланування та перевести до житлового фонду. На думку позивача, відповідач вважає спірне приміщення нежитловим. ОСОБА_1 не погоджується з таким висновком відповідача. Зазначає, що 03 грудня 2015 року за його заявою було виконано технічну інвентаризацію спірного житлового приміщення та виготовлено технічний паспорт, згідно якого вказана кімната має загальну площу 15,1 кв.м, що співпадає з даними, вказаними в ордері, тобто не змінилася з моменту його вселення. Він не здійснював жодних перепланувань та реконструкцій спірного приміщення, які б могли вплинути на його цільове призначення та розміри. Також позивач посилається на лист КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" від 25.01.2016 р., згідно якого спірна кімната є житловою.

За таких підстав, позивач просить визнати кімнату № 24 , загальною площею 15,1 кв.м, у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , житловим приміщенням.

07 серпня 2017 року позивач подав змінену позовну заяву. (а.с. 17) Просить визнати кімнату № 24 , загальною площею 15,1 кв.м, у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , житловим приміщенням. На думку позивача, відповідач вважає спірне приміщення нежитловим, внаслідок чого унеможливлюється приватизація спірного приміщення. Зазначає, що визнання в судовому порядку спірного приміщення житловим матиме наслідком відсутність підстав для відмови в його приватизації.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2017 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 22)

26 жовтня 2017 року КП ""Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" надала до суду пояснення. (а.с. 26) Пропонує вирішити дану справу відповідно до вимог чинного законодавства України.

12 серпня 2019 року позивач подав до суду змінену позовну заяву. (а.с. 70) Просить визнати кімнату № 24 , загальною площею 15,1 кв.м, у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , житловим приміщенням. Зазначає. що відповідач, вважаючи спірне приміщення нежитловим, безпідставно побавив позивача можливості здійснити реалізацію його итлових прав та порушив право позивача на безоплатну приватизаці. державного житлового фонду, які гарантовані чинним житловим законодавством.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року дана позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду. (а.с. 85)

Постановою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року скасована ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року, а справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції. (а.с. 151)

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Відповідач Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не забезпечив явку свого представника. У клопотанні просить розглянути справу без їх участі. (а.с. 74)

Третя особа - КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" в судове засідання також не забезпечило явку свого представника. У клопотанні просить розглянути справу без їх участі. (а.с. 80)

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 на підставі розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 86 від 18.02.2015 р. видано ордер № 796 від 27.02.2015 р. на право зайняття кімнати АДРЕСА_1 . (а.с. 8)

Будинок АДРЕСА_2 відповідно до Розпорядження № 1112 від 10.12.2010 р. виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) "Про питання організації управління районами в місті Києві" прийнято на обслуговування та передано до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. Зазначений будинок було передано як гуртожиток.

З 01.05.2015 р. КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва", як балансоутримувач, приступила до управління та є безпосереднім виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, переданого до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, в тому числі по житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ст. 4 ЖК України жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд.

Відповідно до вимог ст. 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Відповідно до ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" та ДБН В.22-9-99 "Громадські будинки та споруди", а також нормативними вимогами державних наглядових органів із забезпеченням проектами стійкості будівель, надійності їх експлуатації, протипожежної безпеки, екологічних та санітарно-гігієнічних правил і норм щодо складових частин комплексу та їх функціональної належності.

Згідно з додатком Б "Терміни та визначення понять" ДБН В.2.2.-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення". Житлове приміщення - опалювальне приміщення, розташоване у наземному поверсі, призначене для цілорічного проживання і яке відповідає санітарно-гігієнічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку та інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізованого випромінювання.

Нежитлове приміщення - приміщення в структурі житлового будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об"єктом цивільно-правових відносин. Згідно з п. 2.50 розділу "Нежитлові поверхи (приміщення)" ДБН В.2.2 - 15 - 2005 у першому, другому та цокольних поверхах житлових будинків допускається розміщувати приміщення адміністративні, магазинів роздрібної торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування тощо згідно з переліком та відповідними вимогами щодо загальної площі та кількості відвідувачів. Щодо нормативного визначення "об"єкт житлового будівництва", то згіно з долатком Б "Терміни та визначення" ДБН А.2.2-3-2004 "Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва" є визначення "об"єкт цивільного призначення", до якого входять об"єкти житлового та комунального господарства тощо.

Судом встановлено, що позивачу на підставі розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 86 від 18.02.2015 р. видано ордер № 796 від 27.02.2015 р. на право заняття жилої площі в гуртожитку (кімнати № 24 , житловою площею 15,1 кв.м будинку АДРЕСА_2 ).

В технічній характеристиці квартири (кімнати) зазначено: "квартира посімейного, спільного заселення (кімната) розташована на першому поверсі п"яти поверхового будинку та складається з однієї кімнати, житловою площею 15.1 кв.м.

Звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_1 вказує, що він звернувся до відділу приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Голосіїівської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію вказаної кімнати, проте листом від 22.12.2014 р. йому було відмовлено, посилаючись на те, що згідно технічного паспорту БТІ, виготовленого станом на 11.12.2012 р.,спірне приміщення було самочинно переобладнано та переплановано, внаслідок чого не відповідає архітектурно-планувальним, технічним нормам та санітарно-гігієнічним вимогам. Тому для приватизації спірного приміщення позивачу необхідно ввести його в експлуатацію після перепланування та перевести до житлового фонду.

На підтверження своїх доводів позивач надав копію технічного паспорту, виготовленого станом на 03 грудня 2015 р. (а.с. 9), що не містить запису щодо самочинного перепланування та/або переобладнання, реконструкції тощо.

На думку позивача, відповідач вважає спірне приміщення нежитловим, внаслідок чого унеможливлюється приватизація спірного приміщення. Зазначає, що визнання в судовому порядку спірного приміщення житловим матиме наслідком відсутність підстав для відмови в його приватизації.

Проте, суд не погоджується з такими доводами позивача.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За правилами статті 345 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У частині третій статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до частини четвертої статті 5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно із частиною одинадцятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

У частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення № 396 (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18).

Так, в даній справі, позовні вимоги направлені на зобов`язання відповідачів надати дозвіл на передавання житла у власність шляхом приватизації. Проте з такими вимогам ОСОБА_1 до суду не звертається, помилково вважаючи, що визнання в судовому порядку спірного приміщення житловим матиме наслідком відсутність підстав для відмови в його приватизації. Рішення органу приватизації про відмову позивачу у приватизації в матеріаліах справи відсутнє.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Голосіїівської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа - Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва", про визнання кімнати житловим приміщенням - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11 березня 2021 року.

Суддя: