ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року

м. Харків

справа № 638/17549/19

провадження № 22-ц/818/399/21

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, ухвалене 23 липня 2020 року у складі судді Семіряда І.В.,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, в подальшому уточненим, до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк») в особі філії Харківське обласне управління ПАТ «Ощадбанк» про визнання дій неправомірними, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що 04.07.2019 між ОСОБА_1 та ПАТ «Ощадбанк» в особі філії Харківського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» було укладено заяву про приєднання №473438621/040719 до договору комплексного банківського обслуговування (далі - ДКБО) фізичних осіб та карткового поточного рахунку і використання електронного платіжного засобу. На платіжну карту позивач отримував заробітну плату. Коли через банкомат отримав першу виплату по заробітній платі, то виявив, що на картковому рахунку на сім гривень менше за потрібне. 01.08.2019 він звернувся до відповідача з заявою про повернення безпідставно знятих грошових коштів. 12.08.2019 банк надав відповідь, якою роз`яснено, що згідно виписки по картковому рахунку, йому підключено послугу розширений СМС-банкінг, за яку було нараховано комісію згідно тарифу банку в розмірі 7 грн., після підписання заяви про приєднання до ДКБО. Позивач зазначає, що звернувся до банку саме з метою отримання картки для нарахування заробітної плати, іншого банку вибрати не міг так як роботодавець співпрацював саме з цим банком. Позивач неодноразово звертався до банківської установи з проханням відключити від послуги СМС-банкінг. Згідно вписок по картковому рахунку банк списав чотири рази по 7 грн. за послуги СМС-банкінг, а саме 25.07.2019, 23.08.2019, 27.09.2019, 25.10.2019. ОСОБА_1 вважає, що відповідачем порушені вимоги закону та зазначеними діями йому спричинено моральну шкоду. Позивач просить визнати дії відповдача неправомірними, стягнути збитки у сумі 28 грн., а також моральну шкоду, шляхом зобов`язання відповідача побудувати поблизу будинку АДРЕСА_1 цегляний гараж, з внутрішнім приміщенням загальною площею 30 кв.м та висотою у 3 м і підвальне приміщення, загальною площею 30 кв.м, висотою 3 м, ввести гараж в експлуатацію та зобов`язати в подальшому сплачувати комунальні послуги, а також придбати на ім`я ОСОБА_1 транспортний засіб BMW Х7 М50d ДТ (400 л.с), дизель в повній комплектації, з зимовою та літньою гумою, здійснити страхування автомобіля та гаражу абсолютно на все та зобов`язати в подальшому сплачувати обслуговування гаража і машини.

Рішенням суду в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено вину банку щодо списання грошових коштів за послуги СМС-банкінгу, не доведено наявність будь-яких порушень з боку відповідача. Оскільки оплата послуг СМС-банкінгу передбачена умовами договору комплексного банківського обслуговування, до якого приєднався позивач.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно вимог частини 3 статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Позивач не давав розпорядження банку на списання коштів з його рахунку. Отже суд при постановленні рішення неправильно застосував норми матеріального права та неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Представник АТ «Ощадбанк» подав відзив на апеляційну скаргу, яким просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.

В обґрунтування вимог відзиву посилався на безпідставність і необґрунтованість скарги. Вказує, що спірні відносини між сторонами виникли з приводу користування банківським рахунком. Після реєстрації в системі «Ощад 24/7» позивач з липня по жовтень 2019 року активно користувався указаною системою, а отже і її невід`ємною послугою СМС-банкінгу, що свідчить про те, що позивач самостійно та автоматично підключив зазначену послугу шляхом реєстрації в системі «Ощад 24/7». АТ «Ощадбанк» діяв в межах прав та доручень, наданих позивачем, а також згідно норм чинного законодавства. Позивачем не наведено обґрунтувань та не зазначено і не надано доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди та її розміру.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 січня 2021 року про відкриття апеляційного провадження ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, встановивши обставини справи, перевіривши зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї в межах їх доводів та вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 04.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Ощадбанк», філія Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк», з заявою про приєднання №473438621/040719 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (надалі Договір) (а.с. 14).

Відповідно до пункту 3.1 указаної заяви, шляхом підписання цієї заяви ОСОБА_1 приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку https://www.oschadbank.ua, та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку.

Згідно пункту 3.2 Заяви про приєднання, відповідно до умов Договору Банк відкрив на ім`я ОСОБА_1 поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою.

Згідно підпунктів 3, 4 пункту 4.1 Заяви про приєднання, ОСОБА_1 погодився з тим, що Заява про приєднання та додатки до Договору, зокрема Умови розміщення депозитів (вкладів) фізичними особами, Умови користування кредитною лінією (Кредитом), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця сукупності вартості Кредиту, Тарифи, інші види заяв/повідомлень встановленої Банком форми, використання яких передбачено умовами Договору, складають єдиний документ - Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що оскільки заява про приєднання підписана ОСОБА_1 , це свідчить про його ознайомлення і згоду зі всіма Умовами договору.

Судова колегія повністю погодитися з зазначеним висновком суду не може.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено статею 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Спірні правовідносини виникли між Банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями, що передбачено в пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Крім цього, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, ОСОБА_1 , як пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не міг ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови договору комплексного банківського обслуговування, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Відповідно до статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Частиною 2 статті 1071 ЦК України встановлено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Ощадбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно підпункту 2 пункту 3.12 указаного Договору, в його рамках Клієнту може бути надана послуга користування Системою дистанційного банківського обслуговування (далі - ДБО), СМС-банкінг.

Пунктом 3.13 Договору сторони підтвердили, що надання будь-яких послуг в рамках цього договору, в тому числі невід`ємних частин до нього, здійснюється виключно за наявності волевиявлення клієнта, в тому числі, шляхом мовчазної згоди на отримання послуги, вираженого у спосіб, визначений договором та/або додатками, що є його невід`ємними частинами.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3.14.1 Договору сторони, керуючись частинами 2, 3 статті 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) домовилися, що достатнім підтвердженням згоди Клієнта, зокрема, вираженого шляхом Мовчазної згоди, на пропозицію Банку щодо надання Послуги, в рамках цього Договору, є здійснення операцій на умовах Послуги, що пропонується, або вчинення дій, що свідчать про прийняття прав або виконання обов`язків Клієнта, пов`язаних з використанням Послуги (в тому числі, але не виключно: здійснення операцій за Картковим рахунком, користування Кредитом, сплата процентів за Кредитом тощо) та/або вчинення інших дій, передбачених умовами цього Договору та/або додатками до нього, які свідчать про безумовне прийняття Клієнтом пропозиції Банку щодо надання Послуги в рамках Договору, виражене фактом її споживання.

Права, обов`язки та відповідальність сторін при дистанційному обслуговуванні Клієнта визначені у Розділі XVII Договору, що містить наступні положення: Банк здійснює Дистанційне обслуговування Клієнта за допомогою Дистанційних каналів обслуговування, зокрема, але не виключно, Системи ДБО та всіх його каналів обслуговування за плату (комісійні винагороди), визначені Тарифами. Дистанційне обслуговування дозволяє Клієнту без відвідування Банку за допомогою Системи ДБО та через Сайт здійснювати операції за Рахунками, отримувати перекази, що надійшли по Системі грошових переказів, а також здійснювати Перекази коштів з карток, емітованих іншими банками України на підставі Електронних документів, включаючи створення та підписання Електронних документів, а також отримувати банківські виписки та іншу довідкову інформацію за Рахунками, отримувати інші інформаційні послуги, передбачені в документації до Системи ДБО, укладати Договір банківського вкладу (депозиту) та здійснювати інші дозволені операції. Супроводження Системи ДБО здійснюється Банком. Для забезпечення роботи в Системі ДБО Клієнт має власноручно виконати Реєстрапію у визначений спосіб. Підключення Клієнта до послуги СМС-банкінгу може бути проведено: шляхом надання заяви до Банку, через Контакт-центр, в т.ч. за допомогою ІVR, Банкомати, інформаційно-платіжні термінали або з використанням системи ДБО (за наявності відповідної технічної можливості у Банку). Клієнт оплачує надання послуги СМС-банкінгу згідно з Тарифами.

Згідно пункту 10 тарифного пакету «Зарплатний», надання виписок з рахунку у вигляді смс-повідомлень за місяць в рамках пакету «Розширений» надається автоматично при підключенні до «Ощад 24/7», отримання смс-повідомлень при кожному поповненні та/або списанні коштів з рахунку, обслуговуванні в «Ощад 24/7» тарифікується у розмірі 7 грн.

Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у відповідних редакціях розміщений на інтернет сторінці Банку за електронною адресою https://www.oschadbank.ua та, відповідно, є публічно доступним.

Проте, доказів того, що позивач був ознайомлений з умовами зазначеного договору та зрозумів його зміст матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково вважав, що не підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 про визнання дій Банку щодо списання з його рахунку 28 грн. неправомірними та зобов`язання відповідача повернути позивачу зазначені кошти.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести підстави пред`явленого позову.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки ОСОБА_1 в позовній заяві не наведено жодного обґрунтування заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, не зазначено розрахунку в обґрунтування визначеного ним її розміру, не надано доказів, які б свідчили про її заподіяння відповідачем судова колегія погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дій Банку щодо списання з його рахунку грошових коштів у розмірі 28 грн неправомірними та зобов`язання відповідача повернути позивачу зазначені кошти, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову. В іншій частині рішення суду належить залишити без змін.

Керуючись статтями 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дій публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» неправомірними та зобов`язання вчинити дії, ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Визнати дії Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківськго обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в частині списання з рахунку ОСОБА_1 28 гривень неправомірними.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» повернути ОСОБА_1 28 (двадцять вісім) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови у випадках визначених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 березня 2021 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді С.С.Кругова

Н.П.Пилипчук