Справа № 203/3507/20
Провадження № 2-др/203/5/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

11.03.2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Дьоміної А.Д.,

за участі:

представника відповідача Помазкіна А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Помазкіна Артема Євгеновича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» про визнання бездіяльності протиправною,

встановив:

02.03.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник відповідача адвокат Помазкін Артем Євгенович з заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» (далі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ») про визнання бездіяльності протиправною, в якій просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в частині витрат на правничу допомогу, які ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» понесло у зв`язку із розглядом справи у розмірі 4000,00 грн.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своєї заяви про ухвалення додаткового рішення представник відповідача (заявник) зазначив, що 25.02.2021 року судом було ухвалене рішення в цивільній справі № 203/3507/20, яким у позові ОСОБА_1 до ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» було відмовлено у повному обсязі. Представник відповідача, посилаючись на положення ст.ст. 133, 134, 141, 178, 249, 270 ЦПК України, зазначив, що позивач ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальними правами та подає безпідставні позови, які не обґрунтовані порушенням з боку ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» вимог законодавства.

Тому відповідач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Позивач у судове засідання не з`явився, проте не погодившись з заявою відповідача про ухвалення додаткового рішення, надав суду заяву від 10.03.2021 року з запереченнями, в якій з посиланнями на положення ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вказав, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів оплати вартості витрат на правову допомогу, чим не виконано вимогу ст. 12 ЦПК України.

Тому позивач вважає, що вимоги заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення не підлягають задоволенню.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Позивач у судове засідання не з`явився, проте 10.03.2021 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, керуючись положеннями ст. 211, ч. 4 ст. 270 ЦПК України, розглянув заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за відсутності позивача.

Під час розгляду справи судом були заслухані пояснення представника відповідача та досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

11.03.2021 року в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

01.10.2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ», в якій просив суд: визнати протиправною бездіяльності ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 05 серпня 2020 року в строк, встановлений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» (а.с.1-4).

Ухвалою суду від 05.10.2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с.12).

Рішенням суду від 25.02.2021 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» про визнання бездіяльності протиправною (а.с.77-79).

02.03.2021 року відповідач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі та стягнення з позивача на його користь 4000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження зазначених вимог заяви надав суду копії: договору про надання правової (правничої) допомоги від 08.02.2019 року; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; витягу з наказу про прийняття на роботу від 29.03.2019 року № 3-к; довіреності на представника ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» адвоката Адвокатського об`єднання «Альянс» Помазкіна А.Є. № 01/12/20-1 від 01.12.2020 року; додаткової угоди від 18.01.2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 08.02.2019 року; акту приймання-передачі наданих послуг від 26.02.2021 року за договором № 08/02-19/1 від 08.02.2019 року та додаткової угоди від 18.01.2021 року до договору; платіжне доручення від 05.02.2021 року № 463869 на суму 900000,00 грн, в якому зазначене призначення платежу: оплата за договором № 08/02-19/1 від 08.02.2019 року (а.с.82-86, 87-96, 111).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частин 1 - 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 8 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо , зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати .

Аналіз викладених вище норм ЦПК України вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Аналіз викладених вище положень визначає, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються: складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Суд бере до уваги те, що для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Верховного Суду від 02.10.2019 року, справа № 815/1479/18, додаткова постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року, справа № 826/841/17, додаткова постанова Верховного Суду від 06.03.2019 року, справа № 922/1163/18).

З урахуванням положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд бере до уваги вказані правові висновки Верховного Суду.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30). Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece)).

Так, як вбачається з наданих відповідачем письмових доказів на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, відповідачу були надані адвокатські послуги адвокатом Адвокатського об`єднання «Альянс» Помазкіним А.Є. за договором про надання правової (правничої) допомоги № 08/02-19/1 від 08.02.2019 року та додаткової угоди від 18.01.2021 року до вказаного договору на загальну суму 4000,00 грн. Суд бере до уваги те, що на підтвердження оплати за надані адвокатські послуги відповідач надав суду платіжне доручення від 05.02.2021 року № 463869, за яким ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» було здійснено в тому числі і оплату послуг адвоката Адвокатського об`єднання «Альянс» Помазкіна А.Є. в цивільній справі № 203/3507/20 за вказаним вище договором у розмірі 4000,00 грн. Тому твердження позивача з приводу ненадання відповідачем доказів понесених витрат на правничу допомогу спростовуються вищевикладеним.

V. Висновки суду за результатами розгляду заяви.

З огляду на встановлені судом обставини справи, докази, надані відповідачем на підтвердження понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність задоволення у повному обсязі заяви відповідача про відшкодування таких витрат у розмірі 4000,00 грн, з урахуванням критеріїв співмірності, розумності та пропорційності, та необхідності ухвалення додаткового рішення в цивільній справі.

Керуючись статтями 3-13, 133, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Заяву представника відповідача адвоката Помазкіна Артема Євгеновича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» про визнання бездіяльності протиправною задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» (місцезнаходження: 49101, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, 40; ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, що відповідає приписам підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення суду складено 19.03.2021 року.

Суддя Ф.М. Ханієва