ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

17 березня 2021 року

м. Харків

справа № 616/709/20

провадження № 22ц/818/1201/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Тичкової О.Ю., Кругової С.С.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересована особа - Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Великобурлуцького районного суду Харківської області від 27 листопада 2020 року, постановлену у складі судді Подмаркової Ю.М., в залі суду в смт. Великий Бурлук,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме просив встановити факт належності йому свідоцтва про навчання у Шипуватській автошколі Великобурлуцького району Харківської області Міністерства автомобільного транспорту УСРСР; свідоцтва про навчання № НОМЕР_1 , виданого 22.03.1978 Шипуватською автошколою Великобурлуцького району Харківської області про навчання за період з 27.09.1977 по 22.03.1978; свідоцтва про навчання, виданого Шипуватською автошколою Ш-3 № 105143, виданого 03.06.1978 про період навчання в Шипуватській автошколі з 27.09.1977 по 22.03.1978; свідоцтва про навчання № НОМЕР_2 , виданого Шипуватською автошколою 22.01.1982, про період навчання з 22.06.1983 по 23.01.1982; свідоцтва про навчання № НОМЕР_3 , виданого Шипуватською автошколою 20.03.1982 про період навчання з 23.01.1982 по 20.03.1982.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилався на те, що звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак, у зарахуванні до трудового стажу періодів навчання в Шипуватській автошколі Великобурлуцького району Харківської області з 27.09.1977 по 22.03.1978, з 22.09.1981 по 23.01.1982 та з 22.01.1982 по 20.03.1982, було відмовлено, з підстав того, що у свідоцтві про навчання у Шипуватській автошколі вказані прізвище, ім`я та по-батькові, які не відповідають паспортним даним заявника. Вказує, що встановлення факту належності свідоцтв про навчання в Шипуватській автошколі Великобурлуцького району Харківської області з 27.09.1977 по 22.03.1978, з 22.09.1981 по 23.01.1982 та з 22.01.1982 по 20.03.1982 необхідне для зарахування вказаних періодів навчання до трудового стажу, що в подальшому вплине на розмір пенсії.

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 27 листопада 2020 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує, що посилання суду першої інстанції на постанови Верховного суду України від 08.10.2018 та 10.06.2020 року є помилковими, оскільки вони стосуються підтвердження трудового стажу в порядку окремого провадження в порядку цивільного судочинства, між тим вказує, що звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, встановлення даного факту необхідно апелянту для підтвердження трудового стажу, який не зараховано при призначенні пенсії. Крім того, вказує, що зазначення в ухвалі про наявність спору про право вважає помилковим, оскільки в даній заяві просить встановити лише факт приналежності особі документів, які підтверджують стаж роботи і в яких неправильно зазначене ім`я апелянта та в даній заяві не просить підтвердити наявний трудовий стаж. Зазначає, що існує розбіжність у написанні імені в документах, що підтверджують трудовий стаж (у свідоцтвах про навчання) та паспорті. Розбіжність у документах щодо написання імені не є спором про право.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, який має вирішуватись за правилами адміністративного судочинства, оскільки у даному випадку встановлення факту необхідно заявнику для реалізації свого права на призначення пенсії за віком суб`єктом владних повноважень.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду.

Згідно з частиною третьою статті З ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що просить встановити лише факт приналежності особі документів, які підтверджують стаж роботи і в яких неправильно зазначене його ім`я та в даній заяві не просить підтвердити наявний трудовий стаж. Зазначає, що існує розбіжність у написанні імені в документах, що підтверджують трудовий стаж (у свідоцтвах про навчання) та паспорті. Помилка була виявлена при зверненні заявника до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії у зв`язку з досягненням пенсійного віку.

Тобто, заявник фактично просив встановити факт належності йому свідоцтва про навчання у Шипуватській автошколі Великобурлуцького району Харківської області Міністерства автомобільного транспорту УСРСР; свідоцтва про навчання № НОМЕР_1 , виданого 22.03.1978 Шипуватською автошколою Великобурлуцького району Харківської області про навчання за період з 27.09.1977 по 22.03.1978; свідоцтва про навчання, виданого Шипуватською автошколою Ш-3 № 105143, виданого 03.06.1978 про період навчання в Шипуватській автошколі з 27.09.1977 по 22.03.1978; свідоцтва про навчання № НОМЕР_2 , виданого Шипуватською автошколою 22.01.1982, про період навчання з 22.06.1983 по 23.01.1982; свідоцтва про навчання № НОМЕР_3 , виданого Шипуватською автошколою 20.03.1982 про період навчання з 23.01.1982 по 20.03.1982 для підтвердження трудового стажу.

Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення. Чинне законодавство не передбачає можливості підтвердження трудового стажу судовим рішенням.

Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

У пункті 26 наведеного вище Порядку визначено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

3 урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 свідоцтва про навчання у Шипуватській автошколі Великобурлуцького району Харківської області Міністерства автомобільного транспорту УСРСР; свідоцтва про навчання № НОМЕР_1 , виданого 22.03.1978 Шипуватською автошколою Великобурлуцького району Харківської області про навчання за період з 27.09.1977 по 22.03.1978; свідоцтва про навчання, виданого Шипуватською автошколою Ш-3 № 105143, виданого 03.06.1978 про період навчання в Шипуватській автошколі з 27.09.1977 по 22.03.1978; свідоцтва про навчання № НОМЕР_2 , виданого Шипуватською автошколою 22.01.1982, про період навчання з 22.06.1983 по 23.01.1982; свідоцтва про навчання № НОМЕР_3 , виданого Шипуватською автошколою 20.03.1982 про період навчання з 23.01.1982 по 20.03.1982 за загальним правилом можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Великобурлуцького районного суду Харківської області від 27 листопада 2020 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.Ю. Тичкова

С.С. Кругова