Справа № 591/862/20
Провадження № 2/591/335/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря судового засідання Ханюкової-Липової І.А.,

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника позивачки, третьої особи,

представника третьої особи ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суцмитехнобудсервіс», ОСОБА_7 в особі опікуна ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за житлово-комунальні послуги на утримання спільного майна,-

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності в зв`язку з приватизацією від 30 березня 2000 року, реєстровий № 1297, квартира АДРЕСА_1 належить співвласникам: їй, матері ОСОБА_1 , батьку ОСОБА_8 , сину ОСОБА_7 , його колишній дружині і відповідачці по справі ОСОБА_5 , їх сину, їхньому онуку ОСОБА_9 , 1996 року народження, в рівних частках по 1/5 кожному.

В квартирі зареєстровані на теперішній час її син ОСОБА_7 , колишня невістка, ОСОБА_5 , онук, ОСОБА_6 , другий син ОСОБА_3 та позивачка, основний квартиронаймач. ОСОБА_3 - рідний брат ОСОБА_10 і здійснює за ним догляд, оскільки він є інвалідом 2-ї групи і визнаний судом недієздатним в зв`язку з психічним розладом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки ОСОБА_8 помер.

Відповідачі, будучи співвласниками квартири, не беруть участі в утримані цього майна, зокрема щодо оплати комунальних послуг у вигляді централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізованого опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

При цьому, ці співвласники, маючи зареєстроване місце проживання в квартирі, фактично не проживають в ній з 2000 року, бо живуть у 2-кімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , хоча повинні брати участь в утриманні належного і їм майна. Офіційно шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було розірвано в 2004 році. Гроші на сплату комунальних послуг вони не надають, в ремонтних роботах в квартирі не приймають участі. Грошові кошти на оплату комунальних послуг щомісячно знімаються з її пенсійної картки банком. Також вони не мають змоги оформити субсидію по сплаті витрат за комунальні послуги. Всі спроби вирішити ситуацію миром виявилися марними.

Позивачка зазначає, що вона пенсіонерка, її пенсія за віком становить 3020 грн., син ОСОБА_11 отримує пенсію 1638,00 грн, а його брату ОСОБА_12 було відмовлено в виплаті грошових коштів по догляду за ним.

З долучених нею до матеріалів справи копій квитанцій, вбачається, що позивачкою за період з січня 2017 року по січень 2020 року було здійснено оплату житлово-комунальних послуг на утримання зазначеної квартири на загальну суму 35278,56 грн. не за лічильниками. Ця обставина також підтверджується дублікатом чека КБ «Приватбанку», який здійснює зняття коштів на оплату комунальних послуг з її пенсійної картки. Сума що підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку становить 14 524,33 грн.

Між позивачкою та відповідачами будь-яких договорів щодо користування квартирою, зокрема, з приводу оплати комунальних послуг, не укладалось та домовленості не досягнуто.

Чинне законодавство визначає обов`язок для співвласника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла, у зв`язку з цим, інші співвласники, які належним чином сплачують комунальні послуги як за себе, так і за іншого співвласника, вправі вимагати через суд стягнення в порядку регресу частину понесених витрат з недобросовісного співвласника.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідачів на свою користь 14524,33 грн. в солідарному порядку, коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги, понесених витрат на утримання спільного майна - квартири АДРЕСА_1 , та судові витрати.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 лютого 2020 року відкрите провадження у вказаній справі, вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання 23 квітня 2020 року о 10 год. 00 хв.

11 березня 2020 року від представника ОСОБА_6 адвоката Петрищева О.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що обов`язок брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна виникає у співвласника при наявності в нього права спільної часткової власності. Вказує на те, що з копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 30 березня 2000 року, квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній сумісній власності без виділення часток. Порядок користування приміщеннями квартири співвласниками не встановлено.Тому твердження позивача про те, що співвласники квартири, в тому числі відповідач, власниками 1/5 квартири кожен не відповідають дійсності, так як державна реєстрація прав власності на частки квартири не проведена. Вимоги статті 360 ЦК України, на яку посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, так як вона стосується власників часток у праві спільної часткової власності.

Посилаючись на вимоги ст.ст.1, 5, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинних в період виникнення спірних правовідносин законів, представник відповідача зазначає, що комунальні послуги, як складова частина житлово-комунальних послуг, спрямовані не на утримання будинку, а на задоволення потреб у газопостачанні, водопостачанні, електропостачанні відповідних фізичних осіб, що у такому будинку проживають.

За таких обставин, витрати особи на комунальні послуги з газопостачання, водопостачання та водовідведення, а також електропостачання не можуть входити до перелічених в ст. 360 ЦК України витрат на управління, утримання та збереження спільного нерухомого майна, оскільки такі витрати не стосуються управління, утримання та збереження даного майна.

У зв`язку з тим, що позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач проживала та користувалася житлово-комунальними послугами у період з 2017 року по січень 2020 року та навпаки, зазначено про проживання відповідача за іншою адресою, вимоги позовної заяви є такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 65-68).

11 березня 2020 року від представника відповідачки ОСОБА_5 адвоката Петрищева О.О. надійшов відзив на позов, аналогічний відзиву в інтересах ОСОБА_6 . Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.72-75).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 квітня 2020 року залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_7 в особі опікуна ОСОБА_3 та ОСОБА_3

23 квітня 2020 року протокольною ухвалою суду в зв`язку з залученням до участі у справі третіх осіб, розгляд справи відкладено до 17 липня 2020 року 14 год. 00 хв.

17 липня 2020 року у зв`язку з зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. в розгляді цивільної справи № 591/1174/18, провадження №2/591/42/20 розгляд справи відкладено до 11 вересня 2020 року, 14 год. 40 хв.

11 вересня 2020 року протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 29 грудня 2020 року, 10 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням позивача та представника позивача.

29 грудня 2020 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. у судовому засіданні по справі № 591/810/18, слухання справи відкладено до 15 березня 2021 року, 10 год. 15 хв.

В зазначеному судовому засіданні позивачка, її представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідачів адвокат Петрищев О.О. позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзивах на позов.

Третя особа та представник третьої особи ОСОБА_7 - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені судом належним чином.

Суд, вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 30 березня 2000 року квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.8- зворотній бік).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9).

Згідно довідки про склад сім`ї № 345 від 28 січня 2020 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.8).

З довідки МСЕК від 03 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_7 є інвалідом 2-ї групи (а.с.10- зворотній бік).

З копії рішення Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2015 року по справі №591/4353/15-ц вбачається, що ОСОБА_7 визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. Призначено ОСОБА_3 опікуном над недієздатним ОСОБА_7 ( а.с.82).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) та від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20).

Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_3 і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Доводи відповідачів, які заперечують проти позовних вимог з обставин того, що квартира перебуває у спільній сумісній власності, частки в якій не виділені, є неспроможними, оскільки суперечать вимогам ч. 1 ст. 322 ЦК України, а тому власник має нести витрати по утриманню майна, незалежно від виділення часток в спільній власності.

Надані позивачкою квитанції про здійснення нею оплати за отримані комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, з централізованого опалення, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території свідчать про сплату нею за послуги за період з січня 2017 року по січень 2020 року (а.с. 11-48).

За таких обставин, суд вважає що вимоги позивачки про компенсацію частини сплачених нею житлово-комунальних послуг підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

При цьому тлумачення вказаної статті свідчить, що управління, утримання та збереження спільного майна не охоплює собою житлово-комунальні послуги. Це зумовлено тим, що житлово-комунальні послуги надаються на підставі договору про надання таких послуг. Більше того, житлово-комунальні послуги надаються не квартирі, як об`єкту права власності, а певному суб`єкту - власнику (співвласнику, наймачу, суб`єкту сервітуту тощо) квартири, який проживає в квартирі. По своїй суті надання житлово-комунальних послуг направлене на задоволення потреб власника (співвласника, наймача, суб`єкта сервітуту тощо) квартири і споживаються саме відповідним суб`єктом, а не для управління, утримання та збереження квартири, що перебуває в спільній частковій власності.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 725/3790/16-ц.

В той же час використання послуг з водовідведення та водопостачання здійснювалося відповідно до показань засобів обліку. Стороною позивача суду не надано доказів, які б вказували на те, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали за адресою: АДРЕСА_3 та користувалися послугами водовідведення та водопостачання, тобто в цьому випадку використання водовідведення та водопостачання мало місце лише для потреб позивачки та інших осіб, які проживали в квартирі, а не для утримання самої квартири, а тому вони не є витратами в розумінні ст. 360 ЦК України.

Позивачка за період з січня 2017 року по січень 2020 року сплатила грошові кошти у розмірі 33903 грн. 64 коп. за надані комунальні послуги (з централізованого опалення, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території), а тому з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на її користь підлягають стягненню грошові кошти відповідно до частки власності в спільному майні (1/5), тобто по 6827 грн. 92 коп. з кожного.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідачів підлягає стягненню на користь позивачки по 6827 грн. 92 коп. коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 81, 264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення коштів за житлово-комунальні послуги на утримання спільного майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 6827 грн. 92 коп. коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги, понесених витрат на утримання квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 6827 грн. 92 коп. коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги, понесених витрат на утримання квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суцмитехнобудсервіс», місцезнаходження: м. Суми, вул. І.Сірка, буд. 19/1.

Третя особа: ОСОБА_7 в особі опікуна ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП не відоме.

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП не відоме.

Повне судове рішення виготовлене 19 березня 2021 року.

Суддя А.П.Сидоренко