Справа№329/89/21
Справа № 329/89/21
Провадження 2/329/74/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року смт Чернігівка Запорізької області

Чернігівський районний

суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

при секретарі Синяк Л.П.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в залі суду в смт. Чернігівка Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач зазначив, що 29.08.2020р. передав відповідачу у власність 30 000грн, які той зобов`язався повернути до 01.10.2020р., але свої зобов`язання не виконав, через що просить їх стягнути в судовому порядку.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що захоплюється охотою, через що знайомий з іншим мисливцем - ОСОБА_3 з с. Замістя Чернігівського району. 29.08.2020р. був вихідний, він збирався на охоту. Йому зателефонував ОСОБА_4 , пояснив, що його сусід відповідач по справі звільнився з місць позбавлення волі і просить позичити «підйомних», щоб купити машину і оформити право власності на земельну ділянку, площею 2га, виділену йому сільрадою для ведення сільського господарства. Позаяк у ОСОБА_4 грошей не було, попросив ОСОБА_5 виручити сусіда, пояснив, що той оформить землю, а потім її продасть і віддасть гроші, або передасть в оренду ОСОБА_4 , який займається вирощуванням зернових, і розрахується з орендної плати.

Позивач погодився, поїхав до АДРЕСА_1 , познайомився з відповідачем ОСОБА_2 , який підтвердив сказане ОСОБА_4 , додав, що гроші потрібні ненадовго і інших боргів у нього немає. В присутності ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_6 у дворі їх будинку передав відповідачу 30 000грн, той перерахував, власноруч написав розписку, але грошей не повернув, а надалі з`ясувалося, що він позичав і у інших.

Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що отримав від сільради 2га для ведення особистого селянського господарства, але право власності на землю не оформив. Передав цю землю для обробки ОСОБА_7 , сусіду своїх батьків, якого добре знав, стосовно суми орендної плати домовилися на словах. Орендну плату отримував, у травні 2018р. був засуджений до позбавлення волі і звільнився УДО 26.08.2020р., повернувся у ОСОБА_8 до батьків і запив. Гроші мав, приблизно 2000грн, бо, відбуваючи покарання, близько 5 місяців жив на поселенні і працював, отримуючи 500грн на місяць на банківську картку. Після звільнення два тижні пив, горілку, щодня або через день, запоєм. У цей запій пішов у магазин сусіда ОСОБА_4 , який обробляв його земельну ділянку, попросив пляшку горілки. Йому відмовили, бо він не мав грошей, і тоді ОСОБА_9 з`ясував у односельців, скільки їм платили орендної плати, пішов додому до самого ОСОБА_4 , і попросив виплатити 10 000грн за ті роки, що сидів з 2018 по 2020р.р. Той сказав, що грошей в нього немає, а землю обробляє ОСОБА_10 , його напарник, і він зараз привезе. ОСОБА_5 дійсно приїхав, привіз 10 000грн. і передав їх ОСОБА_9 . Поки він їхав, ОСОБА_9 дали в борг у магазині пляшку горілки, він її одразу випив і по приїзду ОСОБА_5 вже був у стані сильного алкогольного сп`яніння і погано розумів оточуюче. Отримавши від ОСОБА_5 10 000грн, написав під його диктовку розписку, але був настільки п`яний, що не розумів, що пише і під чим розписується. Визнає, що спірна боргова розписка написана і підписана ним власноруч, але стверджує, що отримав тільки 10 000грн, і це була орендна плата за землю, в борг 30 000грн не брав і про існування такого боргу довідався лише після отримання матеріалів позову, але відповідні заяви про скоєння стосовно нього шахрайства або інші не подавав, бо йому не повірять через пияцтво. Не заперечує, що під час відбування покарання ОСОБА_11 оплатив йому послуги мобільного зв`язку на 500грн, але більше від нього грошей не отримував, а 10 000грн на картку адвоката, який організував йому умовно-дострокове звільнення, перерахував ОСОБА_12 , місцевий староста, в якого він раніше працював. Наразі право власності на землю оформив і передав в оренду іншим особам.

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано письмовий доказ - розписку від 29.08.2020р., в якій зазначено що ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 30 000грн у позику до 01.10.2020р., зобов`язується віддати (а.с.24).

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що зазначена розписка складена на подвір`ї його будинку, батьки відповідача його сусіди з 2001р., самого відповідача він знає, за усною домовленістю обробляв земельну ділянку 2га, яку ОСОБА_9 виділила сільрада. Орендну плату в 2016р. сплатив за 2 роки одним платежем, в тому числі на рік наперед, за 2017р., на прохання ОСОБА_9 , бо той п`яний за кермом скоїв ДТП на заправці. Під час відбуття покарання ОСОБА_9 дзвонив йому з місць позбавлення волі, просив за рахунок оренди оплатити послуги мобільного зв`язку та переказати грошей на картку, бо батьки йому не матеріально не допомагають. В 2019р. на прохання відповідача свідок перерахував 500грн за послуги мобільного зв`язку, 3 500грн на картку, яку назвав ОСОБА_9 , але це була не його картка, а іншої особи. В 2020р. ОСОБА_9 знову зателефонував ОСОБА_4 , попросив 5000грн орендної плати перерахувати на банківську картку, позаяк йому потрібно заплатити за умовно-дострокове звільнення, що ОСОБА_4 і зробив і наразі боргів з орендної плати він не має. Наприкінці серпня 2020р. ОСОБА_9 , який звільнився з місць позбавлення волі і жив з батьками у сусідній хаті, прийшов до ОСОБА_4 додому і попросив позичити 30 000грн, для купівлі машини та щоб належним чином оформити землю. Пообіцяв, що продасть свою землю або передасть в оренду і гроші якнайшвидше поверне. Позаяк у самого ОСОБА_4 грошей не було, попросив виручити сусіда свого знайомого ОСОБА_1 , якому зателефонував. Той погодився, прихав до ОСОБА_4 додому, в його присутності та в присутності його дружини у дворі будинку ОСОБА_4 передав ОСОБА_9 30 000грн, які той отримав, перерахував, власноруч склав розписку і розписався, а свідок та його дружина підписали. Наступного дня ОСОБА_9 з с. Панфілівка вже пригнав синю «шістку», яку купив у ОСОБА_13 розбив через тиждень п`яний, бо після отримання грошей запив, але під час складання розписки був тверезий, бо з п`яним ніхто б не розмовляв.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що у вересні або наприкінці серпня 2020р. до них додому прийшов сусід ОСОБА_15 , який почав просити у її чоловіка ОСОБА_3 в борг 30 000грн на купівлю машини та оформлення землі. Розмову цю вона чула, бо поралася на кухні з відкритими вікнами. Позаяк таких грошей в них не було, чоловік запропонував позичити їх у ОСОБА_1 , зателефонував йому і той погодився. Поки ОСОБА_5 їхав, ОСОБА_9 пішов шукати свідка передачі грошей і привів сусіда ОСОБА_16 , був тверезий. Коли приїхав ОСОБА_5 , ОСОБА_17 покликала матір і він пішов додому, то гроші передавалися в її присутності і в присутності її чоловіка, у дворі їх будинку. ОСОБА_9 отримав 30 000грн, перерахував, склав розписку, в якій вона із чоловіком розписалася, і наступного дня пригнав автомобіль, який невдовзі п`яний розбив.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13.

Суд вважає, що розписка, надана позичальником відповідачем по справі позикодавцю позивачу по справі - є підтвердженням укладення договору позики в простій письмовій формі і передачі грошей позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Досліджена судом розписка підписана позичальником, тобто зміст договору зафіксований в документі (розписці), а отже правочин вчинений у письмовій формі.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

На підставі дослідженої судом розписки, наданої відповідачем позивачу, та пояснень свідків ОСОБА_4 встановлено, що між сторонами укладений договір позики у письмовій формі, та засвідчено, що відповідач отримав від позивача гроші в сумі 30 000грн з обов`язком повернення до 01.10.2020р.

Судом проаналізовані заперечення відповідача, однак, за правилами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Факт укладення даного договору відповідач належними доказами не спростував, підтвердивши, що розписка написана ним і підписана ним власноруч. Його заперечення проти позову спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_4 , згідно яких боргова розписка написана на подвір`ї їх будинку, в їх присутності, ОСОБА_9 , який отримав від позивача ОСОБА_5 30 000грн, готівкою, у борг, про що вони розписалися.

Номера паспортів свідків, які оглянуті в судовому засіданні, співпадають із зазначеними розписками. Справжність своїх підписів свідків не оспорюють, рівно як і відповідач.

Жодна із сторін не зверталася до суду з позовом про визнання правочину недійсним, а тому, у даному випадку суд приймає письмову розписку ОСОБА_2 як підтвердження укладення між сторонами договору позики в простій письмовій формі, на вказаних в ній умовах, який був укладений у добровільному порядку, що свідчить про те, що сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору і він відповідає волевиявленню сторін.

Отже, з моменту укладення договору між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.1046-1053 Цивільного кодексу України та нормами цього ж Кодексу щодо відповідальності за порушення грошових зобов`язань.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України).

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.3 ст.545 ЦК України підтвердженням виконання боржником свого обов`язку є наявність у нього боргового документа.

Відповідач не довів обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Суму боргу до цього часу він позивачеві не повернув, тобто прострочив виконання взятих на себе грошових зобов`язань.

Таким чином, позов слід задовольнити.

Питання судових витрат вирішити відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 10, 12, 81, 141, 223, 265, 279 ЦПК України, ст.ст.533, 545, 625, 1049-1053 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за розпискою від 29 серпня 2020 року в розмірі 30 000 гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень, а всього 30 908 (тридцять тисяч дев`ятсот вісім) гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів.

Позивач: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Покопцева Д.О.