Справа № 202/1178/21
Провадження № 2-з/202/33/2021
УХВАЛА

Іменем України

22 березня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Бєльченко Л.А.

при секретарі - Нетеса Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки у спільній частковій власності в натурі, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки у спільній частковій власності в натурі.

17.03.2021 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, у котрій остання просила накласти арешт на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення в будівлі літ. В-3 на І-му поверсі приміщення поз. 1-3-:1-6 загальною площею 180,6 кв.м., ганки літ. В (3), в (5), в (6), у спільному користуванні ганок літ. В (2), споруди № 1-2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна у будь-який спосіб, зокрема шляхом проведення електронних торгів; заборонити ДП «СЕТАМ» або будь-якому його регіональному відділенню проводити електронні торги щодо продажу вказаного нерухомого майна.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначила, що предметом спору по справі за її позовом до ОСОБА_2 є 1/2 частина вказаного нежитлового приміщення в будівлі літ. В-3 на І-му поверсі приміщення поз. 1-3-:1-6 загальною площею 180,6 кв.м., ганки літ. В (3), в (5), в (6), у спільному користуванні ганок літ. В (2), споруди № 1-2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , котра належить їй на праві власності на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 16.07.2020 року. Позивач вказала, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2018 року у справі № 904/3994/18 з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 58 573,87 доларів США. Вказане рішення перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П., виконавче провадження № 58699872. Постановою приватного виконавця від 22.03.2019 року накладено арешт на все майно боржника, в тому числі на вказане нежитлове приміщення. 02.04.2020 року відбулися електронні торги щодо реалізації вказаного нерухомого майна. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2019 року було вжито заходи забезпечення позову і зупинено продаж вказаного нерухомого майна. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2020 року заходи забезпечення, вжиті ухвалою суду від 11.05.2019 року, скасовані. Позивач вказала, що електронні торги з продажу нежитлового приміщення призначені на 29.03.2021 року, а приватний виконавець не звертався до суду із поданням про виділення належної їй частки майна із спільної часткової власності. Отже, у випадку реалізації майна до вирішення справи по суті, виділення належної їй частки майна із спільної часткової власності, поновлення її прав, за захистом яких вона звернулася до суду, потребуватиме значних зусиль. У зв`язку з цим, позивач просила суд вжити заходи забезпечення позову.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 цієї статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1,10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» відзначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер.

Натомість, позивач не обґрунтувала, в чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду у справі про виділення частки у спільній частковій власності в натурі з огляду на те, що спірне нерухоме майно: нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в іпотеці у АТ КБ «ПриватБанк» та було передано останньому в іпотеку під час перебування позивача та відповідача у шлюбі на забезпечення виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Отже позивач усвідомлювала ризики невиконання її чоловіком зобов`язань за кредитним договором, зокрема можливість примусової реалізації спірного нежитлового приміщення на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, що встановлено постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.07.2020 року у справі № 202/727/19.

Крім того, за змістом статті 23 Закону України «Про іпотеку» в разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача цього нерухомого майна, навіть якщо до його відома не була доведена інформація про обтяження цього майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у такому обсязі й на таких умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Оскільки постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.07.2020 року було визнано, зокрема й за позивачем право власності на 1/2 частину спірного нежитлового приміщення, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки № 1739/ДЗ від 06.12.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , позивач набула статусу іпотекодавця за цим договором і несе всі його обов`язки у такому обсязі й на таких умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки, в тому числі ризики можливої примусової реалізації предмета іпотеки.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як зазначено позивачем, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2018 року у справі № 904/3994/18 стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 58 573,87 доларів США. Наказ, виданий на виконання вказаного рішення, перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. з 22.03.2019 року. Останнім було накладено арешт на майно відповідача, зокрема й на спірне нежитлове приміщення, яке було виставлене на реалізацію. Однак ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2019 року було вжито заходи забезпечення позову і зупинено продаж вказаного нерухомого майна.

Таким чином, рішення Господарського суду Дніпропетровської області тривалий час є невиконаним боржником.

За встановлених обставин, з урахуванням статті 129-1 Конституції України, відповідно до якої судове рішення є обов`язковим до виконання і держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, суд вважає, що зупинення продажу арештованого нерухомого майна на електронних торгах призведе до порушення права АТ КБ «ПриватБанк» як стягувача у виконавчому провадженні, у зв`язку з чим суд не вбачає правових підстав для вжиття такого заходу забезпечення позову.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.03.2019 року по справі № 755/1357/18.

Суд також вважає, що відсутні підстави для накладення арешту на спірне нерухоме майно, оскільки, як встановлено, на вказане майно вже накладений арешт приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Є.П.

Крім того, відповідно до наданої позивачем роздруківки з офіційного веб-порталу ДП «СЕТАМ» 29.03.2021 року відбудуться електронні торги з продажу 1/2 частини нежитлового приміщення в будівлі літ. В-3 на І-му поверсі приміщення поз. 1-3-:1-6 загальною площею 180,6 кв.м., ганки літ. В (3), в (5), в (6), у спільному користуванні ганок літ. В (2), споруди № 1-2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а не всього нежитлового приміщення, як зазначає у поданій заяві позивач.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки у спільній частковій власності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня складення цієї ухвали апеляційної скарги.

Суддя Бєльченко Л.А.