У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2021 Справа №607/11237/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Грицай К.М.,

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: представника скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 адвоката Подковського Анатолія Олеговича на дії приватного виконавця Вариводи Дмитра Васильовича, заінтересована особа ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника ОСОБА_2 адвокат Подковський А.О. подав до суду скаргу на дії приватного виконавця Вариводи Дмитра Васильовича.

В обґрунтування скарги посилається на наступні обставини. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.06.2020 року, скаржнику стало відомо про наявність зареєстрованого обтяження нерухомого майна від 13.08.2019 року № 32792725, № 32792599, № 32792800, тобто арешту всього нерухомого майна згідно постанови про арешт майна боржника № 59788613, виданої 13.08.2019 року приватним виконавцем Вариводою Д.В. Вказаний арешт накладений в рамках виконавчого провадження № 59788613 з виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.04.2011 року у справі № 1-128/2001, згідно резолютивної частини якого вирішено стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 18850,51 грн. боргу. Із постановою про арешт майна боржника не погоджується та вважає, що діями приватного виконавця при винесенні вказаної постанови порушено вимоги ст. 26, 56 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не зазначено інформацію про конкретне визначене майно на яке необхідно накласти арешт. Крім того, приватний виконавець порушив принцип спів розмірності заходів примусового виконання рішень у зв`язку із накладенням арешту на все нерухоме майно, сумарна вартість якого в декілька разів перевищує суму заборгованості перед стягувачем.

З врахуванням наведеного, просить суд: скасувати постанову приватного виконавця Вариводи Д.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.08.2019 року № 59788613; скасувати реєстрацію обтяження нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 13.08.2019 року № 32792725; № 32792599, № 32792800, які зареєстровані приватним виконавцем Вариводою Д.В.

09 липня 2020 року прийнято до провадження скаргу представника скаржника ОСОБА_2 адвоката Подковського Анатолія Олеговича на дії приватного виконавця Вариводи Дмитра Васильовича, заінтересована особа ОСОБА_3 .

Представник скаржника ОСОБА_1 у судовому засіданні подану скаргу підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити.

Приватний виконавець Варивода Д.В. у судове засідання не з`явився із невідомих суду на те причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась із невідомих суду на те причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Розглянувши матеріали скарги, дослідивши наявні у справі докази, застосовуючи до визначених правовідносин зазначені норми права, суд вважає, що скарга до задоволення не підлягає.

14 лютого 2005 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області постановлено виписати дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 боргу в користь: ОСОБА_4 26843,23 грн.; ОСОБА_5 77803,16 грн.; ОСОБА_6 21249,40 грн.; ОСОБА_7 33674,56 грн.; ОСОБА_8 35652,10 грн.; ОСОБА_9 31813 грн.; ОСОБА_10 30946,17 грн.; ОСОБА_11 28316,17 грн.; ОСОБА_12 56420,74 грн.; ОСОБА_13 29367,42 грн.; ОСОБА_14 26818,30 грн.; ОСОБА_15 10000 грн.; ОСОБА_16 46667,24 грн.; ОСОБА_17 22038,80 грн.; ОСОБА_3 1758,51 грн.; ОСОБА_18 15910,20 грн.; ОСОБА_19 14352,84 грн.; УБОЗ в Тернопільській області 740,92 грн.

Суд встановив, що 13 серпня 2019 року приватним виконавцем Вариводою Д.В. відкрито виконавче провадження № 59788613, боржником у якому є ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 .

Вказана постанова не оскаржувалась.

Крім того, 13 серпня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В. виніс постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 59788613, при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-128/2001, який виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 17.04.2001 року.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_20 23 серпня 2019 року отримав копії матеріалів виконавчого провадження № 59788613.

Вирішуючи скаргу суд виходить з наступного.

В порядку розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», ст. 447 ЦПК України, передбачено право сторін виконавчого провадження звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п.7 Постанови №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року, роз`яснює, що у разі визнання неправомірними рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону одним із видів виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню, є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже, зі змісту вказаних норм права вбачається, що накладати арешт на майно (кошти) в процедурі виконавчого провадження надається право лише у випадку, коли таке майно (кошти) належить на праві власності саме боржнику.

Заявник посилався у скарзі на те, що виконавець не зазначив в оскаржуваній постанові конкретно на яке саме майно необхідно накласти арешт. Однак, скаржником не доведено, а судом не встановлено, що це призвело до порушення прав заявника.

Суд звертає увагу на те, що постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 59788613 боржником не оскаржувалась та не оскаржується згідно вимог даної скарги.

Доводи заявника про порушення державним виконавцем вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» суд вважає необгрунтованими.

В силу 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За вказаних обставин суд вважає, що оскаржувані дії приватного виконавця, що пов`язані із арештом майна боржника були вчинені відповідно до закону, в межах його повноважень і право заявника не було порушено.

Враховуючи вищенаведені обставити та вимоги закону, суд приходить до переконання, що у задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_2 адвоката Подковського Анатолія Олеговича слід відмовити.

Керуючись ст. 450-452, 260 261, 353, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_2 адвоката Подковського Анатолія Олеговича на дії приватного виконавця Вариводи Дмитра Васильовича, заінтересована особа ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 15 березня 2021 року.

Головуючий суддяК. М. Грицай