Справа № 276/1886/20
Провадження по справі №2/276/55/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Дубенчука М.В.,

відповідача 2 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, вселення в квартиру, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що 24 квітня 2004 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 . Від шлюбу вони мають спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В період шлюбу вони придбали квартиру АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована вона та їхні спільні діти. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду від 07 листопада 2014 року по справі №276/1101/14-ц, їхній шлюб було розірвано та виділено їй у власність 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 . Після розлучення, її колишній чоловік - ОСОБА_3 почав проживати разом в даній квартирі з ОСОБА_2 , з якою в подальшому одружився. Внаслідок цього, ОСОБА_4 без будь-якого погодження з позивачем, змінив вхідні замки, в зв`язку з чим вона не може потрапити до своєї квартири разом з дітьми, з метою проживання в ній та вимушена проживати в іншому місці. На її дзвінки в двері, ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_2 двері не відчиняють. В даній квартирі, залишилось їхнє спільне сімейне майно, особисті її речі та речі її дітей. На вимоги, щодо надання позивачу ключів, від вхідних дверей до квартири відповідачі категорично відмовляються. Позивач вважає, що відповідачі по справі, створюють їй перешкоди в користуванні належною їй власністю, а тому вона вимушена тимчасово проживати за іншою адресою.

Позивач просить суд усунути їй перешкоди в користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 зі сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , вселивши її в дану квартиру та зобов`язати - ОСОБА_4 надати їй ключі від даної квартири і стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав зазначених у позові.

Представник позивача просив позовну заяву задовольнити, додатково зазначив, що ОСОБА_1 є власницею 2/3 вказаної квартири та зареєстрована в ній, проте тривалий час не має змоги там проживати, в зв`язку з ненаданням відповідачами ключів від вхідний дверей. Додатково вказав, що позивачка вже зверталася з аналогічним позовом у 2015 році, проте, у подальшому подала заяву про залишення позову без розгляду, так як її колишній чоловік ОСОБА_4 пообіцяв усунути перешкоди в користуванні житлом добровільно, проте, своєї обіцянки не дотримав та ключів від квартири не надав.

Відповідач 1 до суду не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 29.01.2021, а також підтвердила відповідач 2, яка є його дружиною, та зазначила, що він перебуває за межами України і на судове засідання не прибуде. Також, судом відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України виклик відповідача 1 на судове засідання здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті суду.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Будь-яких заяв про відкладення судового засідання від відповідача 1 до суду не надходило, участь представника ним не забезпечено, та враховуючи що відповідач 1 повідомлений про час і місце розгляду справи, суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутності.

Відповідач 2 до початку судового розгляду подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що нею та її чоловіком ОСОБА_4 права позивачки не порушувались, так як вони пропонували їй отримати ключі від квартири, а замки змінили по тій причині, що вони вийшли з ладу. Вказує, що перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_2 відповідачі не чинять, а тому просила закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Проте, вході судового засідання відповідач 2 позов визнала, зазначила, що

ОСОБА_1 на даний час у спірній квартирі не проживає та ключів від квартири у неї немає. Вважає, що після вселення позивачки квартира має бути розділена між співвласниками для подальшого проживання.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ч.1 ст.317 ЦК України до правомочностей власника належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Під правомочністю володіння розуміється передбачена законом можливість мати (утримувати) у себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс, тощо). Правомочності користування означають передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочності розпорядження означають юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення.

Згідно з нормою ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

При цьому статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 07.11.2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано 07.11.2014 року та виділено ОСОБА_1 у власність 2/3 частки житлової квартири АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 1/3 частки вказаної квартири.

Позивачка ОСОБА_1 є власницею 2/3 квартири

АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та згідно копії паспорта серії НОМЕР_1 зареєстрована за даною адресою.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Такими доказами на підтвердження наявності перешкод у користуванні майном, що належить особі на праві власності, зокрема у його вселенні до спірного житлового приміщення можуть бути: акти про не допуск до належного особі на праві власності майна, звернення до правоохоронних органів, пояснення осіб, які можуть підтвердити ті чи інші обставини, які мають значення для вирішення справи, показання свідків тощо.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 .

Відповідно до копії акту від 04.12.2020 року, засвідченого свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповідачі не допускають ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_2 .

Встановлено, що між сторонами у справі виникли спірні правовідносини з приводу усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення.

Як встановлено судом, позивач, володіючи на праві приватної власності 2/3 частинами квартири АДРЕСА_2 , до вказаної квартири не має доступу, оскільки відповідачі змінили вхідні замки на дверях спірної квартири, не допускають позивача до житлового приміщення, що належить їй на праві власності.

З огляду на те, що позивачем надані належні та допустимі докази наявності у неї перешкод у користуванні своєю власністю, відповідач 2 позов в судовому засіданні визнала, в силу ст.391 ЦК України у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування своїм майном, ОСОБА_1 може вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

Доводи відповідача 2 про відсутність у позивача перешкод у проживанні в спірній квартирі, викладені у відзиві на позовну заяву, суперечать дослідженим судом доказам та поясненням сторін.

За наведених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, вселення в квартиру задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перешкоди в користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 зі сторони - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , вселивши ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2 та зобов`язати - ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 ключі від вказаної квартири.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору по 420 гривень 40 копійок з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач 1: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 22.03.2021 року.

Головуючий суддя: Д.О. Бобер