Провадження № 2/537/53/2021
Справа № 537/1118/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2021 р. Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі :

головуючого судді Маханькова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Костюкевич Н.В.,

представник позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представник позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду у місті Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області із позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу згідно договору позики від 27 жовтня 2018 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що 27 жовтня 2016 року між ним та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено договір позики грошей.

За цим Договором позики, Позичальник отримав від нього грошові кошти в розмірі 25000.00 Євро.

На підтвердження укладання договору позики Відповідачем булла складена розписка, яка підтверджує що Відповідач взяв у борг у Позивача грошові кошти в сумі 25000.00Євро та відповідно до якої Відповідач зобов*язується повернути дані кошти в строк до 28 жовтня 2017року.

Розписка написана Відповідачем власноручно та без будь - якого примусу.

З метою досудового врегулювання спору Відповідачу було надіслано письмову претензію від 17.09.2019року рекомендованим листом, лист було вручено особисто 20.09.2019року. Але відповіді не отримано. Прохав суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 27.10.2016року у розмірі 25000.00Євро, 3% річних від простроченої суми в розмірі 1822.60Євро 60 центів та судові витрати в сумі 8151.82грн.

03.06.2020року до Крюківського районного суду м.Кременчука Полтаської області через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2

09.06.2020року ухвалою Крюківського районного суду зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики прийнята до розгляду.

Відповідно до зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 зазначає, що в повному обсязі не визнає позов, проохав суд відмовити в задоволенні позову, а зустрічний позов задовольнити. Визнати недійсним договір позики від 27.11.2016року.

ОСОБА_2 зазначає, що визнає факт написання розписки 27 жовтня 2016року, але стверджує, що грошових коштів в сумі 25000.00Євро від ОСОБА_4 не отримував, розписку змушений був написати через психічний тиск, погрози розправою відносно нього з боку відповідача ОСОБА_4 ,та його сина ОСОБА_4 , що було зумовлено трудовим конфліктом, який виник між власником підприємства ОСОБА_4 та робітником ОСОБА_2 з приводу пошкодження з вини останнього в ДТП автомобіля DAF XT- 105 державний номер НОМЕР_1 та спричинення ПП «Транзит-Сервис», власником якого є ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, проохав суд позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач та його представник з позовом не погодилися, прохали суд відмовити в задоволенні позову, зустрічну позовну заяву підтримали, прохали суд зустрічну позовну заяву задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно норм ч.1 ч.2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права і інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15.

Згідно розписки від 27 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 зобов`язався виплатити суму боргу 25000 ЄВРО до 28 жовтня 2018 року ОСОБА_4 . При цьому, зміст розписки не містить відомостей про передачу позивачем грошових коштів та отримання відповідачем цих грошових коштів. Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі коштів відповідачу.

Наявність у наданій позивачем розписці зобов`язань повернути борг у грошовій сумі, не може свідчити про те, що між сторонами було укладено договір позики та те, що позивачем було передано відповідачу грошові кошти, оскільки даний борг міг виникнути на підставі інших правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Тобто, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо наявності перешкод у користуванні квартирою, які чиняться позивачу з боку відповідача, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторони.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні.

Відповідно до роз`яснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Однак, позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження факту передачі відповідачу грошових коштів, які він вимагає повернути.

Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов`язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях навіть з урахуванням загальновідомих обставин.

Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в позовній заяві без встановлення відповідних фактів.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд вважає що позивачем не було доведено факт укладення між сторонами договору позики, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, а зустрічну позовну заяву задовольнити.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги позивача не задоволено, суд вважає, що судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, стягненню з відповідача не підлягає.

У зв*язку з тим, що зустрічна позовна заява задоволена, то з відповідача по зустрічному позову необхідно стягнути на користь позивача судові витрати.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 192, 526, 533, 546, 547, 549, 610, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 247, 265, 354ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики від 27.10.2016року задовольнити.

Визнати недійсним договір позики від 27.10.2016 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з моменту його укладання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 840/вісімсот сорок/грн.80коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складання рішення в повному обсязі. Особи , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Маханьков О.В.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19 березня 2021року.