ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/589/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: Сирбул О.Ф.

за участю секретаря: Лаптєвої Ю.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малого колективного підприємства «ОНЄГА» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Малого колективного підприємства «ОНЄГА» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він звернувся до Малого колективного підприємства фірми «ОНЄГА», що має свою філію у м. Києві по вулиці Княжий Затон у будинку 2/30, за отриманням послуг з проходження курсів підготовки водія категорії «С1».

Між ним та адміністратором фірми «ОНЄГА» було досягнуто згоди щодо навчання водінню транспортного засобу кожної суботи, та сплачено 5 100,00 грн. за майбутні надані послуги та 200,00 грн. за довідку для сервісного центру МВС про завершення курсу з навчання водінню. Загальний термін надання послуги триває 2,5-3,5 місяці, що зазначено на офіційному веб-сайті відповідача «onega.com.ua». Свої обов`язки з оплати вартості послуг позивач виконав у повному обсязі. У відповідь отримав вкрай неякісні послуги, від надання яких відповідач ухиляється. Якість наданої відповідачем послуги з одного відвідування заняття з водіння транспортного засобу була на вкрай низькому та незадовільному рівні.З огляду на те, що станом на теперішній час позивач отримав тільки одне заняття без погодження відповідачем проведення наступних занять, навчити позивача водінню у зазначений строк не виявляється можливим.

Позивач вказує, що ухиляючись від надання йому послуг з водіння транспортним засобом або повернення сплачених коштів, відповідач порушує його права споживача та не виконує зобов`язання, що супроводжується протиправним заволодінням грошовими коштами, користуючись довірою та вводячи в оману щодо якості транспортного засобу для навчання водінню, періодичності занять та загального терміну надання послуг, що об`єктивно позбавило можливості здійснити свідомий та компетентний вибір. Так, після отримання позивачем послуг відповідача та порушення останнім прав споживача змінився звичний спосіб життя позивача. Ситуація, що виникла з відповідачем, негативно відображається на психічному та емоційному стані позивача. Таким чином, сплата відповідачу грошових коштів спричинила незручності та завдала моральну шкоду. Компенсацію за спричинену моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 20 000,00 грн. Таким чином у позовних вимогах позивач просив суд стягнути з Малого колективного підприємства фірми «ОНЄГА» на свою користь грошові кошти, сплачені за проходження курсів з підготовки водія категорії «С1» у сумі 5 100,00 грн.; грошову компенсацію спричиненої моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.; збитки, у вигляді витрат по оплаті вартості довідки для сервісного центру МВС про завершення курсу з навчання водінню у розмірі 200,00 грн.; збитки, у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 9650,00 грн.

Ухвалою суду від 11.01.2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, від його представника на адресу суду надійшов відзив на позов, який протокольною ухвалою суду від 06.12.2021 долучений до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали у справі, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, позивач звертаючись до суду із вказаним позовом вказував, що він звернувся до відповідача за адресою філії у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Княжий Затон, 2/30 з метою проходження курсів з підготовки водії та оплатив адміністратору грошові кошти у розмірі 5100 грн. за майбутні послуги та 200 грн. за довідку для сервісного центру МВС. Проте, відповідач не виконав взяті на себе усні зобов`язання з навчання позивача.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Cтаттею 77 ч. 2 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 526 ЦК України вимагає від сторін договірних правовідносин виконувати зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Окрім того, за ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином с дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочинну не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним

засадам

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір с укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так у ході судового розгляду судом встановлено, що між позивачем та відповідачем не було підписано будь-яких договорів на отриманням послуг з проходження курсів підготовки водія, які б були спрямовані на виникнення взаємних прав та обов`язків, що вказує на відсутність підстав для надання відповідачем будь-яких послуг та виконання зобов`язань перед позивачем.

Відповідно до п. 1 Порядку державної акредитації закладів, що проводять підготовку, і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів затвердженого постановою КМУ від 20.05.2009 490 визначає процедуру державної акредитації закладів незалежно від форми власності та їх філій (інших відокремлених підрозділів), що проводитимуть підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів.

Відповідно до п. 2 Порядку Державна акредитація закладу та атестація його спеціалістів, яка проводиться регіональним сервісним центром МВС за його місцезнаходженням, є основною формою державного контролю діяльності закладу.

Таким чином, діяльність відповідача підлягає державній акредитації.

При цьому, позивач у позові вказував на місцезнаходження філії Малого колективного підприємства «ОНЄГА», до якого він звернувся з метою надання відповідних послуг, за адресою м. Київ, вул. Княжий Затон 3/20 .

Тоді як, з наданих документів стороною відповідача, зокрема, сертифікату про державну акредитацію відповідач МКП «ОНЄГА»не здійснює свою діяльність за вказаною адресою: м. Київ, вул. Княжий Затон 3/20 .

Відповідач має акредитовані відділення, які знаходяться за адресами: м. Київ, вул. Автозаводська, 89-А, вул. Вербицького, 30-А , вул. Р. Окіпної,4-Б, просп. Перемоги,86, просп. Комарова, 1 , вул. Шулявська,10/12, вул. Л. Руденко,6-А, вул. Градинська,3. Інших представництв Відповідач не має.

Відповідно до п. 3.3. Постанови Правління НБУ № 637 від 15.12.2004 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Як вбачається зі змісту наявної у матеріалах справи квитанції №603669 від 15.07.2020, яка до того ж містить також виправлення у даті видачі, позивач передав представнику господарювання грошові кошти в сумі 5100,00 грн. за оплату курсів водіїв.

При цьому, по-перше, вказана квитанція містить лише підпис та не містить жодних відомостей про посадову особу, яка виконала вказаний підпис, по-друге, на ній відсутні будь-які реквізити підприємства, як то у випадку вказаної справи МКП «ОНЄГА». Таким чином, судом оцінюється критично що позивачем було внесено плату за послуги та отримано саме відповідачем, а не іншим підприємством.

Будь-яких інших доказів стосовно звернення позивача до МКП «ОНЄГА» задля отримання послуг з проходження курсів підготовки водія, на підтвердження заявлених позовних вимог суду не надано.

Доводи позивача, що саме відповідач МКП «ОНЄГА» не виконав взяті на себе зобов`язання з навчання позивача, та від надання яких відповідач ухиляється, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, при цьому належними та допустимими доказами не підтверджені.

Зі змісту позову не можливо встановити, що саме з відповідачем у справі у позивача склались правовідносини зобов`язального характеру, оскільки жодна з вказаних обставин не обґрунтована та не доведена позивачем, у зв`язку з чим суд вважає, що за недоведеністю вимог слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 5 100,00 грн. та кошти по оплаті вартості довідки для сервісного центру МВС про завершення курсу з навчання водінню у розмірі 200,00 грн.

У задоволені позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, також слід відмовити, оскільки вона є похідною вимогою.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Оскільки в позові відмовлено повністю, понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9650,00 грн. слід залишити за позивачем.

Судові витрати у вигляді судового збору компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду із вказаним позовом.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Малого колективного підприємства «ОНЄГА» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: