Справа № 157/2/21
Провадження №2/157/98/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Фесь Т.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчатися, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на час навчання, але не пізніше як до досягнення сином віку двадцяти трьох років, починаючи стягнення з 31 грудня 2020 року, тобто з дня звернення до суду. В обґрунтування вимог зазначає, що вона та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 2002 рік. Шлюб між ними було розірвано, однак вони продовжували спільно проживати у цивільному шлюбі до 2012 року. Від шлюбу є троє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 2014 року у зв`язку з повторним одруженням її прізвище ОСОБА_7 . Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 січня 2019 року, яке набрало чинності 9 квітня 2019 року, з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання їхніх двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 грудня 2019 року і до повноліття найстаршої дитини. Стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проводилось на підставі цього ж рішення суду у розмірі 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб на період навчання в Луцькій філії Товариства з обмеженою відповідальністю медичний коледж «Монада», починаючи із 16 грудня 2018 року до закінчення навчання у цьому коледжі. Медичний коледж син закінчив 7 липня 2019 року. З 1 вересня 2020 року повнолітній син ОСОБА_8 продовжив навчання у Камінь-Каширському вищому професійному училищі. Оскільки син продовжує навчання та проживає із нею, то фактично перебуває на її утриманні і не має самостійного заробітку, а отже потребує матеріальної допомоги батька як особа, яка продовжує навчання, відповідно до положень ст. 199 СК України. Вона з 2017 року є непрацюючою, оскільки здійснює догляд за дочкою з інвалідністю з дитинства по зору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю у розмірі 2357 грн. 40 коп. щомісяця, що свідчить про незначний розмір її власного доходу, а тому вона не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, у тому розмірі, якого син потребує для забезпечення хоча б його мінімальних потреб на харчування, одяг, оплату засобів зв`язку та таке інше, у чому виникає потреба під час навчання сина. Відповідач працевлаштований, має регулярний стабільний дохід як за місцем своєї основної роботи у Камінь-Каширському ВУЖКГ, так і за місцем служби по контракту в Камінь-Каширському районному військовому комісаріаті, та середньомісячний заробіток останнього складає близько 14000 гривень щомісячно, а отже батько повнолітнього сина, який навчається, спроможний надавати сину матеріальну допомогу під час навчання. Враховуючи достатність заробітку (доходу) платника аліментів для надання сину матеріальної допомоги під час навчання, вважає необхідним визначити розмір аліментів на повнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно на період навчання, але не пізніше, як до досягнення ним віку двадцяти трьох років, починаючи стягнення аліментів з дня звернення до суду. Відповідач є фізично здоровим, інших власних дітей у іншому шлюбі не має, його дружина є працездатною, а отже інших утриманців відповідач не має, його заробіток є достатнім для надання матеріальної допомоги повнолітньому сину під час навчання. Домовитись з батьком про розмір аліментів на утримання повнолітнього сина не вдалося.

У відзиві на позовну заяву відповідача ОСОБА_3 просить у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивачки ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. В обґрунтування заперечень зазначає, що рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 січня 2019 року з нього стягуються аліменти в користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усього його доходу. Також рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 18 березня 2019 року ним було усиновлено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивачка не надала жодного доказу на підтвердження витрат повнолітнього сина ОСОБА_4 на навчання, проживання чи харчування, тобто потреб у матеріальній допомозі, а самого факту навчання є недостатнім для задоволення позовних вимог. Його повнолітній син ОСОБА_5 має можливість себе утримувати, оскільки є підприємцем, підприємницьку діяльність припинив 22 жовтня 2020 року, але має можливість відновити таку діяльність, останній володіє транспортним засобом марки «ЗАЗ», моделі «110308», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Дмитрук Л.І. позовні вимоги підтримали повністю з викладених у позовній заяві підстав і пояснили, що повнолітній син ОСОБА_8 , закінчивши медичний коледж, здобув кваліфікацію зубного техніка, зареєструвався приватним підприємцем та певний час надав послуги у стоматкабінеті, але діяльність не приносила прибутку, а тому підприємницьку діяльність закрив, виїжджав на сезонні заробітку влітку за межі території України та вирішив змінити професію, а тому навчається на даний час у Камінь-Каширському вищому професійному училищі щоб здобути професію муляра, штукатура, яка є більш затребуваною в даний час, і отримує лише стипендію у розмірі 450 грн., що є недостатнім для задоволення його потреб, адже йому необхідно придбавати засоби гігієни, харчуватися, поповнювати мобільний телефон, а позивачка сама ці потреби забезпечити не має можливості; транспортний засіб, що перебуває у власності повнолітнього сина ОСОБА_5 був подарований йому його сестрою, а не придбаний сином особисто.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Лященко С.О. у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі та без участі відповідача.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_10 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина до досягнення ними двадцяти трьох років, з потребою у матеріальні допомозі у зв`язку продовженням навчання та з можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 працює радіотелеграфістом відділення зв`язку Волинського обласного військового комісаріату, де отримує заробітну плату, нарахований розмір якої склав за період з січня 2020 року по листопад 2020 року 140617 грн. 37 коп., а також працює у Камінь-Каширському виробничому управлінні житлово-комунального господарства і отримує заробітну плату, розмір якої склав за період з січня 2020 року по грудень 2020 року включно 34382 грн. 37 коп. (а.с. 13-14).

Згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 січня 2019 року, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 грудня 2018 року і до повноліття найстаршої дитини.

Як вбачається з зазначених довідок про доходи відповідача, з останнього стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у відповідності до вказаного рішення суду, та їх розмір, зокрема, по місцю роботи в облвійськоматі починаючи з травня 2020 року склав по 3552 грн. 33 коп., по місцю роботи в ВУЖКГ починаючи з вересня 2020 року - по 798 грн. 98 коп. (а.с. 13-14).

Встановлено, що повнолітній син сторін ОСОБА_8 навчається в ДПТНЗ «Камінь-Каширське вище професійне училище» (III атестаційний рівень) з 1 вересня 2020 року по 30 червня 2021 року на денній формі навчання за професією муляр, штукатур, що підтверджується довідкою навчального закладу № 1261 від 3 листопада 2020 року (а.с. 11).

З довідки про доходи № 267 від 12 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_8 навчається у Камінь-Каширському вищому професійному училищі безоплатно та отримує стипендію, розмір якої, зокрема за березень 2021 року склав 490 грн.

Згідно з довідкою про доходи від 27 січня 2021 року № 83, що видана ДПТНЗ «Вище професійне училище», загальна сума доходу ОСОБА_5 за період з листопада 2020 року по грудень 2020 року склала 2940 грн. (а.с. 70).

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вбачається, що повнолітній син ОСОБА_8 є власником автомобіля марки «ЗАЗ», моделі «110308» (а.с. 40, 41), має посвідчення водія (а.с. 39).

Як пояснила позивачка, повнолітній син проживає з нею у м. Камені-Каширському, влітку виїжджав до Польщі щоб заробити кошти, а зараз через навчання в училищі не має можливості заробляти, а розмір стипендії є недостатнім для забезпечення його потреб у засобах гігієни, поповнені мобільного телефону.

Згідно з актом обстеження фактичного проживання від 30 грудня 2020 року, ОСОБА_8 проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації (а.с. 17).

З матеріалів справи також вбачається і те, що повнолітній син сторін ОСОБА_8 має професію зубного техніка, у 2019 році останній закінчив Луцьку філію ТзОВ Медичний коледж «Монада» та здобув кваліфікацію за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста, спеціальність «Стоматологія ортопедична». На період навчання у коледжі на користь позивачки ОСОБА_1 згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 січня 2019 року стягувалися з відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 16 грудня 2018 року.

Маючи професію та можливість працювати, повнолітній син ОСОБА_8 обрав для себе сам можливість здобути ще й іншу професію, та, як вже зазначалося вище, з 1 вересня 2020 року навчається безкоштовно у Камінь-Каширському вищому професійному училищі і отримує стипендію.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Зазначені висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15, у постанові Верховного суду від 25 лютого 2020 року.

Позивачкою не надано суду достатніх доказів, які б свідчили про потребу повнолітнього сина сторін ОСОБА_4 , який вже має професію і може працювати, але обрав для себе можливість здобути ще й іншу професію, у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням у Камінь-Каширському вищому професійному училищі. Повнолітній син ОСОБА_8 навчається безоплатно, отримує стипендію, має у власності транспортний засіб, проживає у м. Камінь-Каширському, тобто, у тому ж місті, що й навчається.

Позивачкою не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що у зв`язку з продовженням навчання ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що відсутні передбачені законом підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з квитанції № 56-21 від 20 січня 2021 року, договору № 56-21 про надання правової допомоги від 20 січня 2021 року, укладеного між адвокатом Лященко С.О. та Пугачем А.І., додаткової угоди № 1 до зазначеного договору, акта приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правничої допомоги № 56-21 від 20 січня 2021 року, відповідачем понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою, у розмірі 6000 грн.

Згідно з зазначеним актом приймання-передачі наданих послуг, надана відповідачу адвокатом правнича допомога полягала: у підборі нормативно-правової бази та аналізів актів, ознайомленні з матеріалами справи з виготовленням їх копій 1000 грн., у підготовці відзиву позовної заяви про стягнення коштів 1500 грн., у представництві інтересів в суді 3000 грн., у виготовлені та наданні запиту до навчального закладу 500 грн.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону установлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Під іншими видами правової допомоги розуміються види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 зазначеного Закону видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Визначаючи розмір витрат відповідача, понесених ним на правничу допомогу адвоката, суд виходить із того, що справа не є складною, а також з обсягу наданих адвокатом послуг та необхідного часу для їх надання (зокрема, підготовка відзиву на позовну заяву, запиту до навчального закладу), значення справи для сторін, обсягу і складності складених процесуальних документів, що не є значними, і дійшов висновку, що обґрунтованим і пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 1500 грн.

Участь у судових засіданнях з метою представництва інтересів відповідача в суді адвокат не брав, а тому зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг витрати, пов`язані з участю у судових засіданнях та представництві інтересів у суді, у розмірі 3000 грн. є необґрунтованими.

Отже, оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому з позивачки належить стягнути на користь відповідача, понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката у розмір 1500 грн., що є співмірним із обсягом наданих правових послуг.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 77-81, 137, 141, 263-265, 352-354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У позові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд Волинської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно -телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://km.vl.court.gov.ua/sud0304/gromadyanam/csz/.

Дата виготовлення повного тексту рішення - 22 березня 2021 року.

Головуючий: О. В. Антонюк