УХВАЛА

Іменем України

18 березня 2021 року

м. Київ

справа № 372/3773/20

провадження № 61-3833ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на ухвалу Обухівського районного суду Київської області

від 04 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду

від 04 лютого 2021 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми авансу та штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_1 , у якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму авансу у розмірі 5 274 800,00 грн, штрафні санкції у розмірі 10 927 800,00 грн та відшкодувати судові витрати у справі.

З метою забезпечення вказаного позову просив суд накласти арешт

на житловий будинок разом із його складовими частинами, який

розташований за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231) та земельну ділянку, кадастровий номер: :04:004:0216, реєстраційний номер: 31, площею 0,0979 га, що належать на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04 листопада

2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду

від 04 лютого 2021 року, заяву ОСОБА_3 задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок разом із його складовими частинами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231) та земельну ділянку, кадастровий номер: :04:004:0216, реєстраційний номер: 31, площею 0,0979 га, що належать на праві власності ОСОБА_1

09 березня 2021 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 04 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Інститут забезпечення позову - це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову - виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, накладаючи арешт на житловий будинок разом із його складовими частинами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231) та земельну ділянку, кадастровий номер: :04:004:0216, реєстраційний номер: 31, площею 0,0979 га, що належать на праві власності ОСОБА_1 , встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно може утруднити можливе виконання рішення суду в подальшому, у разі задоволення позову, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 04 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми авансу та штрафних санкцій відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська