Справа № 211/4987/20
Провадження № 2/211/457/21
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
23 березня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Зайцевої А.М.,
у відсутність учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Бориспільського управління Державної казначейської служби України Київської області, про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності,
Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України.
В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за її та позивача відсутності, на вимогах наполягає.
Представник відповідача Бориспільського управління Державної казначейської служби України Київської області звернувся до суду з відзивом на позов (а.с. 31-36), в обґрунтування якого зазначено, що зі змісту позовної заяви випливає, що відповідачем жодних прав та інтересів позивача не порушено, жодної шкоди не завдано, тому Бориспільське управління Державної казначейської служби України Київської області не є належним відповідачем по справі, тому не в змозі використати права учасника судового процесу, оскільки за своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Вважають, що казначейство не повинно нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу внаслідок незаконних дій, зокрема державних органів. Крім того, вважають вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди безпідставними та необґрунтованими, оскільки відсутні правові підстави для їх задоволення: позивач не надав доказів та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів та вини останніх в їх заподіянні. Тому просять відмовити в задоволенні заявлених вимог.
Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Згідно протоколу серії ДПР18 № 334627, який надійшов до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу з Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області ДПП, 06 лютого 2020 року о 01-40 годині в Київській області, Бориспільський район, с. Гори, вул. Бориспільська, 7, водій ОСОБА_1 керував автомобілем, який переобладнаний з порушенням правил, стандартів, що стосується безпеки дорожнього руху, а саме встановлено два додаткових сидіння. Постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2020 року, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 121 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 4).
Згідно протоколу серії ДПР18 № 334618, який надійшов до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу з Бориспільського міськрайонного суду Київської області, 10 січня 2020 року о 01-25 годині в м. Бориспіль Київській області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем, який переобладнаний з порушенням правил, стандартів, що стосується безпеки дорожнього руху, а саме встановлено два додаткових сидіння. Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2020 року, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 121 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 11).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.
Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).
Звернувшись з цим позовом до суду, позивач зазначав, що йому з порушенням триденного строку видано водійське посвідчення, чим завдано суттєвих моральних страждань, що призвело до порушення його нормальних життєвих та професійних зв`язків. При цьому посилається на те, що строк дії тимчасового посвідчення закінчився 10.04.2020, вилучене водійське посвідчення ним отримано 01.07.2020, а отже весь цей час він не мав можливості керувати транспортними засобами.
Разом з тим, як вбачається з наданих до суду письмових доказів, 01.04.2020 представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , звернувся до Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з інформаційним запитом щодо отримання нового тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, оскільки строк дії тимчасового дозволу серії НОМЕР_2 , виданого 10.01.2020, спливає. А 10 квітня 2020 року ОСОБА_2 отримано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 , про що останнім зроблено відповідний запис на своєму запиті (а.с. 16-17 копія запиту).
Зазначене позивачем не спростовано, доказів на підтвердження зворотнього, суду не надано.
Згідно пункту 11 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1086 (далі Порядок), вилучене посвідчення водія передається для зберігання до відповідного територіального органу МВС в установленому МВС порядку.
Тимчасово вилучене посвідчення повертається водієві після виконання водієм постанови суду про накладення адміністративного стягнення або подання до територіального органу Національної поліції копії постанови суду про закриття справи (крім випадків, коли справу про адміністративне правопорушення за тим самим фактом закрито у зв`язку з передачею матеріалів прокурору або органу досудового розслідування) (пункт 6 Порядку).
Постанова Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 29 травня 2020 року по справі № 359/524/20 з розгляду протоколу серії ДПР18№ 334618 від 10.01.2020, на підставі якого у позивача було вилучено водійське посвідчення, набрала законної сили 10 червня 2020 року.

12 червня 2020 року до Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано заяву про повернення вилучених у ОСОБА_1 документів.

Батальйоном патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області ДПП 19.06.2020 направлено 19.06.2020 до ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області посвідчення водія серії НОМЕР_1 для подальшого передання власнику.

Зазначене підтверджується письмовими доказами по справі.

Згідно тексту позовних вимог, водійське посвідчення ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області отримано 23.06.2020, особисто позивачем отримано 01.07.2020.

При цьому згідно пункту 5 Порядку, до винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення. Форма зазначеного тимчасового дозволу затверджується МВС.

Так, позивачу 10.01.2020 було видано тимчасове посвідчення, строк дії якого згідно тексту позову до 10.04.2020. В цей же день представнику позивача було видано нове тимчасове посвідчення, трьохмісячний строк дії якого мав сплинути 10 липня 2020 року. Вилучене водійське посвідчення серії НОМЕР_1 позивачем отримано 01.07.2020.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановивши, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21 жовтня 2020 року по справі № 312/262/18 (провадження № 61-14401св19).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду,то він компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 12,13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 березня 2021 року

Суддя Н.Г.Середня