КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/6034/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2879/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Мостової Г.І., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року у складі судді Саламон О.Б.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Чаплинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася у суд із заявою про встановлення факту розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2 , зареєстрованого 19.01.2013року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис №29, дата розірвання шлюбу - 04.10.2016року. Підстава - спільна заява подружжя від 01.09.2016року. ОСОБА_1 присвоєно дошлюбне прізвище ОСОБА_1 . Місце реєстрації розірвання шлюбу- відділ ЗАЦС Ленінського району міста Севастополя, управління ЗАЦС м.Севастополя, про що складено автовий запис № 396 від 04.10.2016року.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області встановлено факт розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак адвокат в резолютивній частині заяви серед вимог не вказав всі необхідні складові, які необхідні для виконання рішення суду - прізвища осіб після розірвання шлюбу, підстава державної реєстрації шлюбу, через що рішення суду не може бути виконане. При цьому, Херсонським міським судом Херсонської області було відмовлено в задоволенні заяви про виправлення описки в рішення суду та його роз`ясненні. З огляду на вказане, заявник звертається до суду для захисту своїх порушених прав.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду та роз`яснено право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність ухвали суду, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначено, що висновки суду не відповідають матеріалам справи, оскільки оскаржувану ухвалу мотивовано тим, що заінтересована особа Чаплинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заперечує щодо задоволення заяви про встановлення факту розірвання шлюбу. На думку суду, такі обставини є спором про право, встановивши який суд залишає заяву без розгляду та рекомендує заявнику звернутись до суду із позовною заявою. При цьому відзначає, що оскільки Херсонським міським судом вже встановлено факт розірвання шлюбу, то неможливо повторно розглядати справу про той самий предмет, і з тих же підстав, між тими ж сторонами.

Вказано, що заперечення заінтересованої особи стосуються не факту, який просить встановити заявник та його правового наслідку, а того, що на думку заінтересованої особи, положеннями ЦПК не встановлено можливості встановлення факту про розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території України. При цьому, заінтересованою особою не оспорюються обставини, на яких ґрунтується заява, не ставиться під сумнів й сам факт розірвання шлюбу. Таким чином, заперечення заінтересованої особи з питань можливості розгляду такої заяви у порядку цивільного судочинства ні яким чином не спростовуються зверненням до суду із цим же питанням, але у порядку позовного провадження, крім того, у такому разі на заінтересовану особу може лягти обов`язок відшкодування судових витрат позивача, якщо такий позов буде задоволено.

Також не погоджується з висновком суду про неможливість розгляду заяви після набрання законної сили рішення Херсонського міського суду, з підстав того, що справи 766/22568/18 та 754/6034/20 розглядаються у зв`язку із різними предметами, у цій справі предмет більш повний, встановлення такого факту необхідне заявнику для поновлення актового запису про розірвання шлюбу у органах державної реєстрації актів цивільного стану України. При цьому, заявник посилається на рішення Херсонського міського суду Херсонської обл., як на один із доказів, який підтверджує частину обставин складової того факту, який заявник просить встановити. А таку інформацію, як прізвища подружжя після розірвання шлюбу та підстава розірвання шлюбу може бути встановлено лише із свідоцтва про розірвання шлюбу, яке видано на тимчасово-окупованій території та може бути у якості винятку («намібійські винятки») прийняте у якості доказу.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з`явилися, були сповіщені належним чином, про що у справі є докази (а.с. 209, 210).

Від Чаплинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов лист про розгляд справи без участі представника, просив ухвалити рішення на розсуд суду (а.с. 212).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась у суд із заявою про встановлення факту розірвання шлюбу.

Між тим, як убачається з матеріалів справи, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2018року у справі №766/22568/18 задоволено заяву ОСОБА_1 , встановлено факт розірвання шлюбу з 04.10.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19.01.2013 ВДРАЦС Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис №29.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 районний суд виходив з того, що заявниця має звернутися з вимогами до в порядку позовного провадження.

Між тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала районного суду не відповідає.

Так, у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно вимог ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями ст. 317 ЦПК України передбачено встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Положеннями ч.9 ст.10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства ( аналогія права).

Зі справи убачається, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської обл. від 15.11.2018 року встановлено факт розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 04 жовтня 2016року, зареєстрованого 19.01.2013року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис №29.

Згадане судове рішення є чинним, отже, факт розірвання шлюбу вже встановлено.

Відповідно до змісту ухвали, залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд визнав доведеним наявність спору про право, а тому рекомендував заявнику звернутися у суд з позовом в порядку адміністративного судочинства, вбачаючи в діях заінтересованої особи - Чаплинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), мотивуючи запереченнями заінтересованої особи щодо задоволення заяви про встановлення факту розірвання шлюбу.

Проте, згідно поданої по справі заяви, ОСОБА_1 повторно просила встановити факт розірвання з 04.10.2016 року шлюбу, укладеного між нею та ОСОБА_2 , зареєстрованого 19.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис №29 та доповнивши вимоги посиланням, які мають бути обов`язково встановлені під час вирішення питання розірвання шлюбу: присвоєнням заявнику прізвища ОСОБА_1 та підставу державної реєстрації розірвання шлюбу.

Отже, районний суд повинен був вирішити подану по справі заяву по її суті, перевірити, чи є доповнення до вимог заяви про встановлення факту розірвання шлюбу такими, що дають правові підстави до ухвалення нового судового рішення, при наявності встановленого рішенням Херсонського міського суду Херсонської обл. факту розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а не залишати заяву без розгляду з причин наявності спору про право.

Відповідно до п. 6 ч.1ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

З огляду на викладене, постановлена по справ ухвала суду, як постановлена поспішно, з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - направлення до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 18 березня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: