Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2021 Справа №607/25485/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючої судді Черніцької І.М.

-за участю секретаря судового засідання Бойко І.І.

з участю: представник позивача - Панькова О.П. ,

представника відповідачів - адвоката Гриб О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі банк) звернулось в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №ТЕ21LON06636 станом на 29 жовтня 2018 року в розмірі 144 895,62 грн.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 16.06.2015 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ТЕ21LON06636. Згідно з умовами договору банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 140 860,07 грн. на термін до 15 червня 2020 року, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених договором. В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором №ТЕ21LON06636 16 червня 2015 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

Банк свої зобов`язання з договором позики виконав у повному обсязі.

Позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитом у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 29 жовтня 2018 року становить 144 895,62 грн., з яких: 81 606,80 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 145,55 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 55 291,10 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також 1000 грн. - штраф (фіксована частина) та 6852,17 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на наведене, банк просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 28 січня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

09.04.2019 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гриб О.В. подав відзив на позов. Вказав, що ОСОБА_2 не надавав позивачу поручителів для укладення договорів поруки №ТЕ21LON06636/DP1 від 16 червня 2015 року та №ТЕ21LON06636/DP2 від 16 червня 2015 року, а договір застави транспортного засобу №ТЕ21LON06636/DZ між ним та банком не укладався.

Крім цього, зазначає, що ОСОБА_2 не погоджуються з наведеними позивачем розрахунок та вважає, що він не відповідає дійсності. Зокрема, у таблиці розрахунків, яку надав як додаток до позову позивач, на дату 16.08.2017 року в рядку таблиці під назвою «залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)» зазначена сума поточної заборгованості 81 170,06 грн. В той же час наступного банківського дня під датою 17.08.2017 р. суму поточної заборгованості котра становила 81 606,80 грн., переміщено до рядка таблиці під назвою «залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)». При цьому, від цього моменту банк припинив будь-які зарахування на погашення щодо тіла кредиту, а усі кошти які вносив позичальник списувались на погашення пені, зокрема 15.09.2017р., 20.09.2017р., 13.10.2017р., 15.11.2017р.

ОСОБА_2 вважає, що банком було здійснено неналежний розрахунок заборгованості у спосіб перенесення суми заборгованості із стану - поточної заборгованості до стану простроченої заборгованості, що дало можливість позивачу усі подальші оплати коштів ОСОБА_2 списувати на погашення пені.

Також, як убачається з додатку №1 від 16.06.2015 року до кредитного договору № ТЕ21LON06636, який є графіком платежів, оплата заборгованості здійснюється ануїтетними платежами розмір яких становив 3754,78 грн. Згідно з умов кредитного договору, ОСОБА_2 як позичальник узяв на себе зобов`язання повертати суму кредиту шляхом сплати ануїтетних платежів до 15-го числа кожного календарного місяця (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Враховуючи наведене, зокрема вимоги ч. 2 ст. 258 ЦК України та те, що кредитний договір №ТЕ21LON06636 передбачав щомісячну оплату за ануїтетними платежами прострочення щодо виконання яких є окремими зобов`язаннями із процесуальними строками щодо їх настання та виконання, просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача про стягнення залишку кредиту, нарахованих процентів, пені та штрафів.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 відзив на позов не подавала.

15 серпня 2019 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засіданні, витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» оригінали договорів поруки №ТЕ21LON06636/DP1 від 16.06.2015 року та №ТЕ21LON06636/DP2 від 16.06.2015 року, договір застави транспортного засобу №ТЕ21LON06636/DZ від 16.06.2015 року. Закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача - Паньков О.П. просив позов задовольнити у повному обсязі, з підстав зазначених у позові.

Представник відповідачів ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Судом встановлено, що 16.06.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №ТЕ21LON06636.

Відповідно до умов п. А.2. Кредитного договору, ліміт цього кредитного договору становить: 140 860,09 грн., у тому числі: у розмірі 104 881,99 грн. на реструктуризацію заборгованості за умовами та правилами надання банківських послуг №37016173 (кредитний ліміт на поточний рахунок) та за умовами та правилами надання банківських послуг №37016173 (кредит під гарантований платіж), укладеними між банком та ТОВ «Капітал Центр»; у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження нерухомого майна, шляхом перерахування за реквізитами зазначеними в п. 2.1.2 цього Договору; у розмірі 29 700 грн. на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.6, 2.2.10 цього Кредитного договору; у розмірі 6244,10 грн. на сплату судових витрат, передбачених п.п. 2.2.13, 2.3.12, 6.8 цього Договору.

Як слідує з умов п. А.3. Кредитного договору, термін повернення кредиту згідно з графіком зменшення поточного ліміту (Додаток № 1 цього Договору). Згідно зі ст. 212 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення Позичальником заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, термін повернення кредиту встановлюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток №1 цього Договору).

Як вбачається з Додатку №1 до кредитного договору №ТЕ21LON06636 від 16 червня 2015 року, кінцевий термін повернення кредиту - 15 червня 2020 року.

Як слідує з листа банку від 30 жовтня 2018 року, направленого відповідачам, позивач просив у термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення, погасити прострочену заборгованість. У разі несплати простроченої заборгованості у вищевказаний строк, на підставі умов кредитного договору №ТЕ21LON06636 від 16 червня 2015 року та договору поруки № ТЕ21LON06636 від 16 червня 2015 року, позивач вимагає повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції.

Як вбачається з реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів, позивач 15 листопада 2018 року направив відповідач вказане повідомлення.

Згідно з умовами п. А.5 Кредитного договору, зобов`язання позичальника забезпечується: договором поруки №ТЕ21LON06636/DP1 від 16.06.2015 року, договором поруки №ТЕ21LON06636/DP2 від 16.06.2015 року, договором застави транспортного засобу №ТЕ21LON06636/DZ від 16.06.2015 року.

Як слідує з умов п. А.6 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 32% річних.

Відповідно до умов п. 6.8. Кредитного договору, у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за формулою: 1000 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів та платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Згідно з умов п. 7.1. Кредитного договору, цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором.

16.06.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №ТЕ21LON06636/DP1.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору поруки, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором №ТЕ21LON06636 від 16.06.2015 року, згідно якого кредитор надав боржнику кредит у вигляді невідновлювальною кредитної лінії з лімітом кредитування 140 860,09 грн.

Згідно з положеннями п. 1.5. Договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Як слідує з умов п. 2.1.2. Договору поруки, у випадку невиконання боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п. 1.1. цього договору, кредитор має право направити поручителю вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання. Направлення кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання поручителем зобов`язання або вимагати від поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором незалежно від факту направлення чи ненаправлення кредитором поручителю передбаченою даним пунктом вимоги.

З розрахунку заборгованості за договором №ТЕ21LON06636 від 16.06.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 частково сплачував заборгованості за вказаним кредитним договором. Останній платіж по сплаті тіла кредиту та процентів здійснений 16 серпня 2017 року, а щодо погашення пені 21 грудня 2018 року.

З вказаного розрахунку встановлено, що загальна заборгованість за кредитним договором №ТЕ21LON06636 від 16.06.2015 року станом на 29.10.2018 року складає 144 895,62 грн., з яких: 81 606,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 145,55 грн. - заборгованість за процентами; 55 291,10 грн. - заборгованість за нарахованою пенею; 1000 грн. -штраф (фіксована частина); 6852,17 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до витягом із Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.05.2018 року та погодженого НБУ від 11.06.2018 року вбачається, що відбулась зміна типу та найменування ЗАТ на ПАТ, яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що відбулась зміна назви товариства з ПАТ КБ «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За вимогами ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя . Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З матеріалів справи встановлено, що 16.06.2015 року між ОСОБА_2 та позивачем укладено кредитний договір №ТЕ21LON06636, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредитний ліміт на реструктуризацію боргу у розмірі 104 860,07 грн., який останній зобов`язаний був повернути у строку до 15 червня 2020 року.

На забезпечення виконання ОСОБА_2 умов вищевказаного кредитного договору 16.06.2015 року між ОСОБА_3 та позивачем укладено договір поруки № ТЕ21LON06636/DP1.

Встановлено, що банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти у визначеному розмірі.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав умов кредитного договору, допустив виникнення простроченої заборгованості. На вимогу банку від 30 жовтня 2018 року, направлену 15 листопада 2018 року, та у встановлений договором строк коштів не повернув.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що станом на 29.10.2018 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №ТЕ21LON06636 від 16.06.2015 року становить 144 895,62 грн., з яких: 81 606,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 145,55 грн. - заборгованість за процентами; 55 291,10 грн. - заборгованість за нарахованою пенею; 1000 грн. -штраф (фіксована частина); 6852,17 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором та не спростовано відповідачами.

Таким чином, позивач на праві кредитора вправі вимагати повернення всієї суми кредиту та процентів від позичальника та поручителя у солідарному порядку.

Відтак, суд приходить до висновку, що сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 81 606,80 грн. та заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 145,55 грн., підлягає поверненню відповідачами банку. Більше того, відповідачами не надано суду будь-яких належних, достатні та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості.

Крім того, встановлено та підтверджено матеріалам справи, що підписаним між ОСОБА_2 та позивачем кредитним договором №ТЕ21LON06636 від 16.06.2015 року, зокрема п. 6.8. передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за формулою: 1000 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів та платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Оскільки доказів належного виконання відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості за ним підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий суду та відповідачами не спростований, позовні вимоги в частині стягнення штрафів є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Разом з тим, визначаючи розмір штрафів, суд враховує п. А.2. кредитного договору №ТЕ21LON06636 від 16.06.2015 року, в якому зазначено, що ліміт кредитного договору складається, у тому числі з 104 881,99 грн. на реструктуризацію заборгованості та п. 6.8. кредитного договору згідно з яким у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за формулою: 1000 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів та платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Таким чином, розмір штрафу, який підлягає до стягнення становить 1000 грн. та 5244,10 грн. як 5% від суми встановленого у п. А.2 кредитного договору ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів та платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна у розмірі 104 881,99 грн. (104 881,99*5/100).

Щодо вимог банку про стягнення пені слід зазначити наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Системний аналіз наведеної норми права свідчить про те, що одночасне застосування штрафу і пені, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суперечить положенням, закріпленим у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З врахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення пені не підлягають до задоволення, виходячи із заборони застосування подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, те, що фактично отримані та використані ОСОБА_2 кредитні кошти у добровільному порядку відповідачами АТ «КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № ТЕ21LON06636 від 16 червня 2015 року у сумі 87 996,45 грн. станом на 29 жовтня 2018 року з яких: 81 606,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 145,55 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; штрафи у розмірі 1000 грн. та 5244,10 грн., оскільки банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, відсотків, а також штрафу, обов`язок зі сплати якого встановлений у кредитному договорі. Вказана сума відповідачами не спростована.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у загальному розмірі 1319,94 грн. по 659,97 грн. з кожного (87 996,45 * 2173,43 : 144 895,62), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 109, 110, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (вул. Грушевського, 1Д м. Київ, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) в користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, м.Київ вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитним договором № ТЕ21LON06636 від 16 червня 2015 року у сумі 87 996 (вісімдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість ) грн. 45 коп. станом на 29 жовтня 2018 року з яких: 81 606,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 145,55 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; штрафи у розмірі 1000 грн. та 5244,10 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" по 659,97 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», вул. Грушевського, 1Д м. Київ, код ЄДРПОУ- 14360570.

Відповідачі:

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 05 березня 2021 року.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька