Провадження № 2-з/522/137/21
УХВАЛА

19 березня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник 18.03.2021 року звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які правочини щодо торговельно-офісних приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі від імені ОСОБА_1 ; заборонити ТОВ «Бізнес центр «Уолл Стріт» вчиняти будь-які правочини щодо торговельно-офісних приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі укладати договори суборенди та передавати права на приміщення третім особам; заборонити суб`єктам державної реєстрації прав проводити дії щодо державної реєстрації договорів оренди, інших речових прав на торговельно-офісні приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про встановлення порядку користування нежитловими приміщеннями (справа №522/135238/20) без відома та на умовах не прийнятних для ОСОБА_1 передав в оренду спірні приміщені створеній ним юридичній особі. З оглдяу на існуючий конфлікт між сторонами і принциповою позицію ОСОБА_3 одноособово отримувати прибуток від користування спільними приміщеннями, у ОСОБА_1 є підстави вважати, що ОСОБА_3 від і мені позивача за недійсною довіреністю здійснюватиме правочини щодо спільних приміщень.

Суддя, дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом позову є визнання договорів найму (оренди) нежитлових приміщень недійсними.

Представник позивача не надає доказів, щоб свідчили про здійснення відповідачем дій, спрямованих на відчуження майна.

Крім того, вимоги заяви мають бути співвірними з предметом позову, в той час як оцінки майна суду не представлено.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Як встановлено з матеріалів справи спірне майно використовується в господарській діяльності, у вигляді оренди та/ або суборенди. Суд не вправі втручатися у господарську діяльність суб`єкта.

Тому, суд не може зробити висновку про наявність підстав, які б свідчили що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи, що заявником не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову у забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 353, 354, п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Я.Бондар