У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року м. Київ

Справа № 760/27749/13-ц

Провадження № 22-ц/824/3631/2021

Резолютивна частина постанови оголошена 17 березня 2021 року

Повний текст постанови складено 19 березня 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.

суддів Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря Довгополої А.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 - адвоката Онопрієнка Сергія Юрійовича на рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року у складі судді Кізюн Л. І. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та зобов?язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору та зобов?язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 21 січня 2013 року уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір про спільну діяльність.

Пунктом 1.1. Договору позивач та відповідач узгодили, що предметом даного договору є: «Сторони за даним Договором зобов`язуються шляхом об`єднання майна і зусиль спільно здійснювати роботи в сфері господарської діяльності».

Згідно пункту 3.1. Договору позивач в термін протягом 3-х робочих днів з моменту підписання даного договору зобов`язується передати відповідачу частку нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м. та частку нежитлових приміщень №№ 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,5 кв.м. в місті Києві.

Актом приймання-передачі майна від 21 січня 2013 року позивач передав, а відповідач прийняв частку нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м. та частку нежитлових приміщень №№ 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,5 кв.м. в місті Києві.

Згідно пункту 4.1. Договору відповідач з моменту підписання даного Договору зобов`язувався перерахувати позивачу платіжним дорученням грошовий внесок в розмірі 130 000,00 грн.

Розділом 6 Договору встановлено, що внеском позивача є частка нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м. та частка нежитлових приміщень №№ 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,5 кв.м. в місті Києві, частка позивача складає 95%. Внесок відповідача - особиста трудова участь, а також 130000,00 грн, тобто частка відповідача складає 5 %.

Однак, відповідач не виконує умови договору про спільну діяльність від 21 січня 2013 року, зобов`язання по сплаті своєї частки не виконав, однак і продовжує здійснювати власні справи за рахунок спільного майна, на претензії не реагує.

ОСОБА_1 просив розірвати договір про спільну діяльність від 21 січня 2013 року, укладений між ним та відповідачем ОСОБА_2 ; зобов`язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 за актом приймання-передачі частку нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м. та частку нежитлових приміщень № № 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,5 кв.м. в місті Києві, які ОСОБА_2 отримав відповідно до умов Договору про спільну діяльність від 21 січня 2013 року, визнати право власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м. та на нежитлові приміщення № № 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,5 кв.м. в місті Києві. Також, просив зобов`язати відповідача ОСОБА_2 замовити та виготовити технічні паспорти у відповідних, ліцензованих (сертифікованих) організаціях на наступне майно: нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м. та нежитлові приміщення № № 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,5 кв.м. в місті Києві.

Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 19 грудня 2013 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року позовні вимоги задоволено.

Розірвано Договір про спільну діяльність від 21 січня 2013 року, що укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 за актом приймання-передачі частку нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м. та частку нежитлових приміщень № № 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,5 кв.м. в місті Києві, які ОСОБА_2 отримав відповідно до умов Договору про спільну діяльність від 21 січня 2013 року.

Визнано право власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м.

Визнано право власності за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення № № 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,5 кв.м. в місті Києві.

Зобов`язано ОСОБА_2 замовити та виготовити технічні паспорти у відповідних, ліцензованих (сертифікованих) організаціях на наступне майно: нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м. та нежитлові приміщення №№ 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,5 кв.м. в місті Києві.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок про доведеність заявлених позовних вимог, оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконав належним чином свої зобов`язання відповідно до умов договору про спільну діяльність, а позивач, як власник спірних нежитлових приміщень, який також є користувачем земельної ділянки під нежитловою будівлею та сплачує відповідні податки за користування землею, має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Короткий зміст судових рішень за наслідками апеляційного перегляду справи

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Акцент-Банк» задоволено.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року в частині:

- зобов`язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 за актом приймання-передачі частку нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 , № № 1-15, загальною площею 161,5 кв.м., в м. Києві;

- визнання права власності за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення по АДРЕСА_2 , № № 1-15, загальною площею 161,5 кв.м., в м. Києві;

- зобов`язання ОСОБА_2 замовити та виготовити технічний паспорт на приміщення № № 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,5 кв.м., в м. Києві, скасовано та ухвалено в справі нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про:

- зобов`язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 за актом приймання-передачі частку нежитлових приміщень № № 1-15 літ «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,50 кв.м., в м. Києві;

- визнання права власності за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення № № 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,50 кв.м., в м. Києві;

- зобов`язання ОСОБА_2 замовити та виготовити технічний паспорт на нежитлові приміщення № № 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,50 кв.м., в м. Києві, - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у зазначеній частині, апеляційний суд зробив висновок про те, що позивачем ОСОБА_1 не було надано доказів на підтвердження того, що нежитлові приміщення № № 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 на час укладання договору про спільну діяльність з відповідачем та на час звернення до суду з даним позовом належали йому на праві власності або перебували у користуванні чи управлінні, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 нежитлових приміщень № № 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 та зобов`язання відповідача ОСОБА_2 замовити та виготовити технічний паспорт у відповідних, ліцензованих (сертифікованих) організаціях на ці нежитлові приміщення.

Апеляційний суд також вказав, що підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 на зазначені нежитлові приміщення також відсутні, оскільки договір про спільну діяльність сторін від 21 січня 2013 року не є правочином, на підставі якого набувається право власності на нерухоме майно.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 січня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та зобов?язання вчинити дії- повернуто заявнику.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 , апеляційний суд виходив із того, що рішенням Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року права заявника не порушувалося.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 серпня 2015 року у прийнятті апеляційної скарги представника ТОВ «Злагода лтд» - ОСОБА_4 на рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та зобов?язання вчинити дії відмовлено та повернуто її заявнику.

Повертаючи апеляційну скаргу представника ТОВ «Злагода лтд» - ОСОБА_4, апеляційний суд виходив із того, що рішенням Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року питання про права та обов?язки заявника не порушувалося. Крім того, апеляційний суд вказав, що рішенням Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року не вирішувалося питання про приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Заява про перегляд рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року у зв?язку з нововиявленими обставинами.

У травні 2016 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року у зв?язку з нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року розірвано договір про спільну діяльність, який був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зобов`язано останнього передати частку нежилої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , визнано право власності на вказане нежитлове приміщення та нежитлову будівлю та зобов`язано відповідача замовити та виготовити технічні паспорти на будівлю. Під час спроби захоплення приміщення за адресою: АДРЕСА_3 невідомі особи використовували зазначене рішення, посилаючись на те, що приміщення належить їм.

Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 24 травня 2016 року в прийнятті заяви ОСОБА_3 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та зобов`язати вчинити дії - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник ОСОБА_3 не був стороною в справі та не брав участі в справі в якості іншої особи, зокрема, не залучався до участі в справі в якості третьої особи, тобто не належить до кола осіб, які можуть звертатись до суду з заявою про перегляд в зв`язку з нововиявленими обставинами.

Короткий зміст судових рішень за наслідками апеляційного перегляду справи

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 червня 2016 року відмовлено представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у прийнятті апеляційної скарги на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання договору та зобов`язання вчинити дії, та повернуто її заявнику.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги та повертаючи її заявнику, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 участі у справі не приймав, судом першої інстанції питання щодо приміщення за адресою: АДРЕСА_3 не вирішувалось, а тому ухвалене рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року не впливає на права та обов`язки ОСОБА_3 .

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 липня 2016 року відмовлено у прийнятті та повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та зобов`язання вчинити дії.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги та повертаючи її заявнику, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 участі у справі не приймав, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року питання щодо приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , не вирішувалося. Суд зробив висновок, що посилання представника ОСОБА_3 на те, що вказаним рішенням зачіпаються його права, є безпідставними.

Касаційне провадження

У лютому 2018 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року поновлено представнику ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року. Відкрито касаційне провадження у даній справі. Витребувано з Солом`янського районного суду міста Києва цивільну справу № 760/27749/13-ц .

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6 , в інтересах якої діє ОСОБА_7 , на рішення Апеляційного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року закрито.

Закриваючи касаційне провадження у справі, Верховний Суд виходив із того, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року в складі судді Кізюн Л. І. не переглядалось в апеляційному порядку за скаргою ОСОБА_6 або за скаргою її представника.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

12 січня 2021 року представник ОСОБА_3 - Онопрієнко С. Ю. подав до Київського апеляційного суду через Солом?янський районний суд міста Києва апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року в частині задоволених позовних вимог про:

- зобов?язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 за актом приймання передачі частки нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 319 кв.м;

- визнання права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , загальною площею 319 кв.м;

- зобов?язання ОСОБА_2 замовити та виготовити технічний паспорт у відповідних ліцензованих (сертифікованих) організаціях на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , загальною площею 319 кв.м, та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог через їх безпідставність та недоведеність.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 не брав участі у справі, оспорюване в апеляційному порядку рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року стосується його права, свобод та інтересів, оскільки ОСОБА_3 з 23 травня 2014 року є власником нежитлової будівлі (Сквер № 2), розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 125 кв.м. Право власності заявником на нежитлову будівлю набуто на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер - 314, видане 23 травня 2014 року. Заявник вказує, що починаючи з грудня 2014 року особи, пов?язані з ТОВ «Софія Київська ХІ століття», діючи умисно та незаконно, використовуючи підроблені документи на неіснуючу нежитлову будівлю за неіснуючою адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 319 кв.м, розпочали вчиняти дії по заволодінню нежитловими приміщеннями, розташованими за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

15 січня 2021 року матеріали цивільної справи № 760/27749/13-ц надійшли до Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 15 січня 2021 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 січня 2021 року клопотання представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 - адвоката Онопрієнка С. Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року задоволено та поновлено його.

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 , подану адвокатом Онопрієнком С. Ю., на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року - залишено без руху, встановивши строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Копію ухвали про відкриття провадження разом з копіями апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслано учасникам справи і встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17лютого 2021 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.

Доводи інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція Київського апеляційного суду

За правилами частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Належним чином повідомленні про дачу, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з?явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За викладених обставин, Київський апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи № 760/27749/13-ц за відсутності ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , які про дачу, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Онопрієнко С.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року оскаржується в частині вирішення позовних вимог про:

-зобов?язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 за актом приймання передачі частки нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 319 кв.м;

- визнання права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , загальною площею 319 кв.м;

- зобов?язання ОСОБА_2 замовити та виготовити технічний паспорт у відповідних ліцензованих (сертифікованих) організаціях на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , загальною площею 319 кв.м.

В іншій частині рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року не оскаржується, а тому згідно правил частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не перевіряється.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що угрудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому просив:

- розірвати договір про спільну діяльність від 21 січня 2013 року, укладений між ним та відповідачем ОСОБА_2 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 за актом приймання-передачі частку нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м, яку ОСОБА_2 отримав відповідно до умов Договору про спільну діяльність від 21 січня 2013 року;

- визнати право власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м;

- зобов`язати ОСОБА_2 замовити та виготовити технічні паспорти у відповідних, ліцензованих (сертифікованих) організаціях на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м.

Рішенням Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року позовні вимоги задоволено.

Розірвано Договір про спільну діяльність від 21 січня 2013 року, що укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 за актом приймання-передачі частку нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м. та частку нежитлових приміщень № № 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,5 кв.м. в місті Києві, які ОСОБА_2 отримав відповідно до умов Договору про спільну діяльність від 21 січня 2013 року.

Визнано право власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м.

Визнано право власності за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення № № 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,5 кв.м. в місті Києві.

Зобов`язано ОСОБА_2 замовити та виготовити технічні паспорти у відповідних, ліцензованих (сертифікованих) організаціях на наступне майно: нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м. та нежитлові приміщення № № 1-15 літ. «А» по АДРЕСА_2 , загальною площею 161,5 кв.м. в місті Києві.

Задовольняючи позовні вимоги в частині нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 319,00 кв.м., суд першої інстанції зробив висновок про доведеність заявлених позовних вимог в цій частині, оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконав належним чином свої зобов`язання відповідно до умов договору про спільну діяльність, а позивач, як власник спірних нежитлових приміщень, який також є користувачем земельної ділянки під нежитловою будівлею та сплачує відповідні податки за користування землею, має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

З матеріалів справи відомо, що у квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, треті особи: ТОВ «Софія Київська ХІ століття», ОСОБА_1 , (справа № 826/5584/17) в якому просив (з урахуванням уточнення позовних вимог):

-зобов`язати відповідача скасувати запис в реєстрі прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ТОВ «Софія Київська ХІ століття» (, юридична адреса: м. Київ, пр-т Перемоги, 39/41 літера А) права власності на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , група приміщень, літера «З», загальною площею 319, 00 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 00;

-зобов`язати відповідача скасувати запис в реєстрі прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , група приміщень, літера «З», загальною площею 319, 00 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 00.

За наслідками розгляду адміністративної справи № 826/5584/17, Верховним Судом 26 лютого 2020 року винесено постанову, якою касаційну скаргу ТОВ «Софія Київська ХІ століття» задоволено частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2018 року - скасовано.

Провадження у справі № 826/5584/17 за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, треті особи: ТОВ «Софія Київська ХІ століття», ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, - закрито.

Закриваючи провадження у справі № 826/5584/17, Верховий суд зробив висновок про те, що «спір між учасниками у цій справі пов`язаний із захистом цивільних прав, а тому з врахуванням суб`єктного складу сторін має вирішуватися за правилами цивільного судочинства».

Переглядаючи справу № 826/5584/17 в касаційному порядку, Верховний Суд встановив такі фактичні обставини справи:

« ОСОБА_3 є власником нежитлової будівлі (сквер №2), загальною площею 125,0 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна (нежитлової будівлі (сквер №2), загальною площею 125,0 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 за позивачем проведено 23.05.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л. Д. згідно свідоцтва НАА 044973 про право на спадщину за законом, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37459995 від 23.05.2014.

29.01.2014р. держаний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №10419940, яким вирішив провести державну реєстрацію права власності (форма власності: приватна) на нежитлове приміщення, в літ. З, за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 .

Рішенням державного реєстратора №10419940 від 29.01.2014р. відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна.

05.06.2014 р. державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №13582622, яким вирішив провести державну реєстрацію права власності (форма власності: приватна) на нежитлове приміщення, в літ. З, за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом Товариство з обмеженою відповідальністю «Софія Київська ХІ століття» .

Постановою слідчого слідчої групи ГСУ МВС України від 21.08.2015р. про визнання фізичної особи потерпілим визнано ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0014161 від 19.12.2014 р. з правовою кваліфікацією злочинів, передбачених ч. 1 статті 190, ч. 2 статті 296 Кримінального кодексу України.

У вказаній постанові зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи з грудня 2014 року особи, пов`язані з ТОВ «Софія Київська ХІ століття» незаконно використовуючи підроблені документи у вигляді технічного паспорту замовленого та виготовленого на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26.12.2013р. у справі №2-7311/13, провадження №760/27749/13-ц на фактично неіснуючу нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 319, 00 кв.м. та свідоцтва про право власності на вищезазначену нежитлову будівлю, шахрайським шляхом подаючи документи до державних органів, підприємств, організацій вказані документи, що надають певні права та звільняють від обов`язків, вводячи в оману представників влади та місцевого самоврядування намагаються заволодіти нежитловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_3

30.03.2017 р. позивачу стало відомо про те, що державним реєстратором була проведена державна реєстрація права власності щодо нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , група нежитлових приміщень, літера «З», реєстраційний номер 19743701 за ТОВ «Софія Київська ХІ століття». А з боку третіх осіб продовжуються протиправні дії направлені на заволодіння майном, належним ОСОБА_3 , що підтверджується, зокрема, наявним в матеріалах справи протоколом №6 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування від 11.04.2017р. - 13.04.2017р., згідно якого було розглянуто проект рішення (ПР-13220 від 06.04.2017р.) «Про передачу земельної ділянки ТОВ «Софія Київська ХІ століття» для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі громадського призначення з надання послуг населенню на АДРЕСА_1 ».

Як встановлено судами, на переконання позивача, земельна ділянка, право користування якої намагається оформити ТОВ «Софія Київська ХІ століття», охоплює в тому числі земельну ділянку, на якій розташоване належне позивачу нерухоме майно, що порушує його право на володіння, користування та розпорядження майном.

Враховуючи викладене, вважаючи дії щодо реєстрації за ОСОБА_1 та за ТОВ «Софія Київська ХІ століття» права власності на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , група приміщень, літера «З», загальною площею 319, 00 кв.м. незаконними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав».

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник ОСОБА_3 в апеляційній скарзі вказує, що ОСОБА_3 не брав участі у справі, оспорюване в апеляційному порядку рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року стосується його права, свобод та інтересів, оскільки ОСОБА_3 з 23 травня 2014 року є власником нежитлової будівлі (Сквер № 2), розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 125 кв.м. Право власності заявником на нежитлову будівлю набуто на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер - 314, видане 23 травня 2014 року. Заявник вказує, що починаючи з грудня 2014 року особи, пов?язані з ТОВ «Софія Київська ХІ століття», діючи умисно та незаконно, використовуючи підроблені документи на неіснуючу нежитлову будівлю за неіснуючою адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 319 кв.м, розпочали вчиняти дії по заволодінню нежитловими приміщеннями, розташованими за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Надаючи оцінку аргументам, наведеним в апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить з такого.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише в межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

Тобто, у разі з`ясування, що рішенням суду першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи не вирішувалося, апеляційний суд закриває апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, а не розглядає справу по суті.

Частина перша статті 352 ЦПК України визначає коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого у пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Схожого за змістом висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).

Колегією суду установлено, що ОСОБА_3 не є учасником справи № 760/27749/13-ц, рішенням Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року не вирішувалося питання щодо прав, інтересів або обов?язків ОСОБА_3 . Мотивувальна частина рішення не містить висновків суду про права та обов`язки ОСОБА_3 , у резолютивній частині рішення також відсутня пряма вказівка про права та обов`язки заявника.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження з підстав, прямо передбачених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Крім того, відсутність порушеного права, інтересів або обов?язків ОСОБА_3 рішенням Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року також встановлено ухвалами Апеляційного суду міста Києва від 13 червня 2016 року та від 11 липня 2016 року, які є чинними та у касаційному порядку не оскаржувалися.

Аргументи заявника про те, що земельна ділянка, право користування якої намагається оформити ТОВ «Софія Київська ХІ століття» на підставі рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року та охоплює, в тому числі, земельну ділянку, на якій розташоване належне позивачу нерухоме майно, що порушує його право на володіння, користування та розпорядження майном, що на думку заявника підтверджує факт порушення оскаржуваним судовим рішенням його прав, інтересів та обов?язку, є безпідставними, оскільки вказані події, які встановлені постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 826/5584/17, відбулися вже після ухвалення оскаржуваного судового рішення, що не підтверджує наявності факту порушення прав, інтересів та обов?язку ОСОБА_3 рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 3 частини першої статті, частини другої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Враховуючи те, що оскаржуваним рішенням Св?ятошинського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 не вирішувалося, колегія суддів вважає за необхідне апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Онопрієнка С. Ю. на рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року закрити.

Керуючись ст.ст. 268, 260, 362 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 - адвоката Онопрієнка Сергія Юрійовича на рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та зобов?язання вчинити дії, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного тексту ухвали до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна