Справа № 495/4372/20
№ провадження 2/495/256/2021
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

18 березня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/4372/2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Миколаївна, Білгород - Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Миколаївна, Білгород - Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 08.07.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., за реєстровим номером 3074 - таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.07.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 3074 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 69 106,36 грн, які нібито є його боргом за кредитним договором № ОDD1RX06230140 від 20.11.2006 року .

Між тим, стягнення здійснено за період 8 років 5 міс. 4 дні, а саме з 20.11.2006 року по 24.04.2015 рік.

За його ствердженням, про існування виконавчого напису він дізнався 13.07.2020 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження.

Разом з тим, він не погоджується з винесеним виконавчим написом нотаріуса, вказуючи при цьому, що грошові кошти,які нотаріус вважав за можливе стягнути з ОСОБА_1 в безспірному порядку, нараховані згідно зобов`язання останнього за кредитним договором № ОDD1RX06230140 від 20.11.2006 року, строком дії 12 міс, а саме з 20.11.2006 року до 20.11.2007 року включно.

Протягом встановленого строку позовної давності кредитор не вирішив питання про стягнення заборгованості, натомість склалась така ситуація, коли банк втратив право вимоги виконання боржником зобов`язання, оскільки зобов`язання було припиненим, відтак нарахування процентів, штрафу та інших санкцій за припиненим зобов`язанням не допускається.

Тому, з моменту виникнення права вимоги минуло більше 3 років, а отже нотаріус не мав права вчиняти оскаржуваний виконавчий напис в силу ст. 88 ЗУ «Про нотаріат».

Спростовуючи безспірність заборгованості, стверджував, що він не погоджується із такою сумою, оскільки на стягнення пені існує позовна давність в 1 рік, тим самим пеня не може розраховуватись за 8 років.

Загальна сума заборгованості у нього також викликає великі сумніви.

Вказуючи на порушенні процедури вчинення виконавчого напису, вважав неперевіреним і той факт, що відповідач не надсилав йому жодної письмової вимоги про усунення порушення.

Враховуючи усе вищенаведене, він і звернувся до суду з даним позовом.

29 липня 2020 року ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого судового розгляду на 05 жовтня 2020 рік об 11.00 годині.

23.09.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого вказав, що виконавчий напис є цілком правомірним, вчинений відповідно до вимог чинного законодавства.

Так, вказує, що АТ КБ «ПриватБанк» надав всі необхідні документи відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: кредитний договір, засвідчений банком розрахунок про заборгованість, а тому підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає, тим більше неподання документів, що не підтверджують безспірність вимог до позивача.

Показовим вважає той факт, що позивач не заперечує наявності заборгованості перед банком.

Крім того, посилаючись на постанову ВСУ від 02.07.2019 по справі № 916/3006/17 вказав, що інформація про наявність у суді іншого позову стягуюча до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості.

Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Додатково звернув увагу суду, що нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією.

Щодо строку, за котрим здійснюється стягнення за виконавчим написом вказав, що відповідачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за вказаний період, а нотаріус правомірно в межах, встановлених ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» вчинив виконавчий напис.

Додатково звернуто увагу, що з боку позивача не доведено факту погашення суми кредиту, а тому просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та справу розглядати без участі представника АТ КБ «ПриватБанк».

28 січня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, мотиви своєї незгоди з позовними вимогами виклав у відзиві.

Представник третьої особи Білгород-Дністровського МР ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеса/ та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причина неявки суду невідома.

Суд розглядає справу за відсутність належним чином повідомлених сторін, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити , виходячи з наступних підстав.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що дійсно 20.11.2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» на підставі заяви позичальника було укладено кредитний договір № ОDD1RX06230140, за умовами якого ОСОБА_1 було надано строковий кредит на суму 3052,5 грн строком до 20.11.2007 року включно.

Як вбачається з Розрахунку заборгованості, що було передумовою для винесення виконавчого напису нотаріуса, заборгованість ОСОБА_2 станом на 24.04.2015 рік складала 67906,36 грн.

Вказано також, що станом на 03.07.2015 року заборгованість у вищезазначеній сумі не погашена.

08.07.2015 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», грошові кошти у сумі 69 106,36 грн, які є його боргом за кредитним договором №ОDD1RX06230140, укладеним між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», з урахуванням суми боргу 67 406,36 грн та витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, наступним чином:

- Залишок заборгованості за кредитом 3 052,5 грн;

- Сума заборгованості по відсоткам у розмірі 13 275,06 грн;

- Заборгованості з комісії у розмірі 586,08 грн;

- Заборгованості з пені у розмірі 47282,89 грн;

- Заборгованості по штрафам /фіксована частина/ у розмірі 500 грн .;

- Заборгованості по штрафам /відсоток від суми заборгованості/ у розмірі 2709,83 грн.

- Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 1700 грн.

Також у виконавчому написі вказано, що строк , за який провадиться стягнення - 8 років 5 міс 4 дні , а саме з 20.11.2006 року по 24.04.2015 року.

07.04.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50723012.

Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку.

Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу.

При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Так, судом на предмет підставності оскарження виконавчого напису нотаріуса оцінюється розрахунок заборгованості, який наданий банком для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості станом на 24.04.2015 року.

Інших Виписок по рахунку боржника, що передували винесенню виконавчого напису сторонами не надано.

Тому, вказаний розрахунок взято до уваги судом в якості доказу.

Між тим, з огляду на суперечливість даних заборгованості та не відповідність даних, суд вважає, що заборгованість ОСОБА_1 , окреслена у виконавчому написі нотаріуса Бондар І.М. не є безспірною, з огляду на наступне.

Так, зокрема у розрахунку заборгованості вказано сума пені 47282,80 грн, в свою чергу також наведено, що погашено пені, в т.ч. списано 26517,30 грн.

В той же час, у виконавчому написі нотаріусом вказане не враховано.

Всього заборгованість за кредитом згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 становить 64196,53 грн, в т.ч. штрафи 500 грн / фіксована сума/, 3200,83 грн /відсоток від суми заборгованості/, натомість у виконавчому написі вказано штраф /відсоток від суми заборгованості/ у розмірі 2709,83 грн.

Різниця наведених даних не може вказувати на безспірності заборгованості, що суперечить положенням ст 88 ЗУ «Про нотаріат».

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості.

Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Окрім наведених норм чинного законодавства, що впорядковують питання можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу за наявності безспірності заборгованості, що не було доведено належним чином в судовому порядку, суд звертає увагу і на іншу умову, обов`язковість дотримання якої передбачена Законом України «Про нотаріат» при вчиненні нотаріусами виконавчих написів.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Виходячи із строку, на який був укладений кредитний договір № ОDD1RX06230140, відповідач набув право вимоги до позивача ще 20.11.2007 року.

Згідно із ч.1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно зі статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частиною другою статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Варто зауважити, що строки, передбачені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» за своєю правовою природою не є позовною давністю, вчинення виконавчого напису є позасудовим способом захисту цивільних прав.

Разом з тим, у першому випадку строки, що застосовуються до виниклих правовідносин є преклюзивними, тобто з якими пов`язане існування (виникнення або припинення) самого права.

На відміну від позовної давності, що передбачає строк, протягом якого можна захищати порушене або оспорюване суб`єктивне цивільне право, преклюзивні строки - це час, закінчення якого тягне за собою втрату самого права.

Таким чином, враховуючи, що необхідною умовою для вчинення виконавчого напису нотаріуса є обмеження часу до 3 років з моменту виникнення права вимоги, слід вважати, що строк виникнення права вимоги на момент вчинення оспорюваного напису вже було пропущено, отже нотаріус безпідставно виніс виконавчий напис.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений пп.2.3 п.2 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

За умовами наведеного вище пункту 2 глави 16 Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Як вбачається з самої Виписки з рахунку боржника ОСОБА_1 , у ній зокрема вказано на обов`язковість дотримання строку погашення в один день з моменту відправки письмової вимоги про усунення порушень.

Разом з тим, позивач наполягає, що не отримував жодних повідомлень або вимог про усунення порушень від стягувача.

Чи перевіряв даний факт нотаріус під час вчинення нотаріальної дії також достовірно встановити неможливо, адже відповідачем хоча і зазначається у відзиві про дотримання процедури під час вчинення виконавчого напису нотаріуса, проте не надається жодного належного та об`єктивного доказу у спростування доводів позивача.

Таким чином, суд обґрунтовано приходить до висновку, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та з перевищенням його повноважень, на що звертає увагу позивач.

З урахуванням вищевикладеного, а саме того, що ані відповідачем, ані третіми особами, зокрема приватним нотаріусом Бондар І.М. не було доведено правомірності вчинення оспорюваного виконавчого напису від 08.07.2015 року, оскільки в судовому засіданні не знайшло підтвердження безспірності заборгованості та виконання обов`язкової умови щодо обмеження часу його вчинення, що визначений законодавцем у період до трьох років з моменту виникнення права вимоги, суд приходить до висновку про порушення процедури вчинення вказаної нотаріальної дії, та у зв`язку з цим обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Миколаївна, Білгород - Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог, вимоги щодо стягнення судового збору також підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Миколаївна, Білгород - Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 08 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 3074, про стягнення із ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 69106,36 грн на користь ПАТ КБ "Приватбанк" таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", адреса: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ,

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

- приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Миколаївна, що знаходиться за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6/9,

- Білгород - Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси, місцезнаходження: 67700, Одеська область, м. Білгород - Дністровський, вул. Миколаївська, 30, .

Повний текст рішення складений 18 березня 2021 року.

Суддя: