Справа № 428/4818/21
Провадження № 22-ц/810/858/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Луганської В.М., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 серпня 2021 року ухваленого судом у складі судді Бароніна Д. Б. в приміщенні того ж суду

у цивільній справі про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_1

встановив:

У травні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину до 1/3 частки на обох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення повноліття ОСОБА_4 .

Позов мотивований зміною матеріального і сімейного стану позивача у порівнянні з часом, з якого присуджено судом аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено частково, зменшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 27 жовтня 2017 року по справі № 431/2240/17 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та за судовим наказом Лисичанського міського суду Луганської області від 29 березня 2021 року по справі № 415/1965/21 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину до 1/5 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення кожним із дітей повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 посилаючись на встановлені судом обставини у справі, вважає висновки суду про часткове задоволення позову ОСОБА_2 є помилковими, оскільки на її думку відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за судовим рішенням від 27 жовтня 2017 року на її користь на утримання сина ОСОБА_6 , а звернення відповідачки ОСОБА_3 до суду із заявою про видачу судового наказу, є лише формальною причиною для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання сина ОСОБА_6 , при цьому зазначає, що у березні 2021 року у позивача не було жодних заперечень щодо стягнення з нього аліментів у розмірі ј частини його заробітку ( доходу) на утримання доньки Єсенії, також вважає, що позивач має орендувати інше житло, для забезпечення особистих потреб і розмір орендної плати повинен бути меншим, ніж той, що сплачує кожного місяця позивач, скаржниця також вказує, що її матеріальний стан не дозволяє утримувати двох своїх дітей, при цьому вимушена орендувати квартиру у м. Львові, оскільки вона є внутрішньо переміщеною особою, тому просить скасувати рішення суду у вказаній частині та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині вимог позивача про зменшення розміру аліментів, що стягуються з останнього за судовим рішенням від 27 жовтня 2017 року по справі № 431/2240/17 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 посилаючись на необґрунтованість доводів скаржниці ОСОБА_1 та законність оскаржуваного рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_1 та позивача ОСОБА_2 за доводами апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині зменшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 27 жовтня 2017 року по справі № 431/2240/17 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині рішення суду першої інстанції не є предметом апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в оскаржуваній частині відповідає.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд виходив з того, що з часу присудження за рішенням суду аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , у позивача наразі є донька ОСОБА_7 , на яку він сплачує аліменти за судовим наказом, що свідчить про зміну не лише матеріального, а й сімейного стану позивача з часу присудження судом аліментів на утримання його сина, також позивач сплачує орендну плату за трикімнатну квартиру в місті Сєвєродонецьку в розмірі 6500 грн. щомісячно, який не є завищеним та враховуючи розмір доходу останнього на час вирішення судом даної справи, суд дійшов висновку, що є підстави для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду від 27 жовтня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих правильних висновків суду не спростовують.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно частини 7 статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, зокрема, тих що стягуються за судовим рішенням від 27 жовтня 2017 року, позивач серед іншого посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний, оскільки наразі з нього стягуються аліменти не лише на утримання сина ОСОБА_6 за вказаним судовим рішенням, а також стягуються аліменти і на утримання доньки ОСОБА_7 , за судовим наказом від 29 березня 2021 року, у розмірі ј частки від його заробітку ( доходу) на кожну дитину, при цьому позивач несе витрати по сплаті орендної плати за квартиру, що розташована у м. Сєвєродонецьку, оскільки він є внутрішньо переміщеною особою.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції щодо оскаржуваної частини рішення встановлені та підтверджуються матеріалами справи такі факти та обставини справи.

Позивач ОСОБА_2 є батьком, а відповідачка ОСОБА_1 матір`ю ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_5 , батьком якої є позивач ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_3 .

На підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області від 27 жовтня 2017 року по справі № 431/2240/17 з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно стягуються аліментні платежі на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 травня 2017 року і до його повноліття.

За судовим наказом Лисичанського міського суду Луганської області від 29 березня 2021 року по справі № 415/1965/21, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються щомісячно аліменти на утримання дитини: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25 березня 2021 року і до повноліття дитини.

Судовий наказ набрав законної сили 29 березня 2021 року.

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 659, виданої 04 жовтня 2019 року КП «Житлосервіс «Світанок», в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкають: позивач ОСОБА_2 , відповідачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , пасинок позивача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочка позивача та відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та копії довідки про доходи № 1827 8283 7818 4810, виданих 25 травня 2021 року Пенсійним фондом України, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області і отримує пенсію за вислугу років, розмір якої за період з 01 січня 2021 року по 30 квітня 2021 року склав 53070,00 гривень, також, ОСОБА_2 отримує дохід в ГУ ДФС у Луганській області, розмір якого за вказаний період склав 50300,43 гривень, при цьому за квітень 2021 року лише 6548,16 гривень.

За договором оренди квартири приватної форми власності у фізичної особи, укладеного 29 березня 2019 року між ОСОБА_2 (надалі орендатор) та ОСОБА_9 (надалі орендодавець), орендодавець надає орендатору для проживання квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Оплата за використання приміщення складає 6500 гривень щомісячно та вноситься на пізніше 3 числа місяця. Договір укладено на 12 місяців з 30 березня 2019 року та до 30 березня 2020 року. При продовженні/підписанні договору на новий строк умови можуть бути змінені за угодою сторін.

За період з 12 квітня 2019 року по 26 березня 2021 року позивач ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_9 грошові кошти в якості орендної плати житла в загальному розмірі 119 620 гривень.

Згідно копії витягу з наказу начальника ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» від 28 квітня 2021 року № 31/ОС-21 відповідачку ОСОБА_1 звільнено через хворобу з посади молодшого інспектора 2-ї категорії вказаної установи.

Отже, щодо оскаржуваної частини рішення судом вірно встановлено, що з часу з якого за судовим рішенням від 27 жовтня 2017 року з позивача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , у розмірі ј частки від всіх видів його заробітку (доходу) у позивача змінився сімейний стан, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась донька ОСОБА_7 , на утримання якої з позивача також у вказаному розмірі, а саме ј частини його доходу стягуються аліменти за судовим наказом від 23 березня 2021 року, внаслідок чого матеріальне становище позивача суттєво змінилося.

Дохід позивача у сукупності складає близько 26500 гривень на місяць, з яких він має сплатити 50 % на утримання двох малолітніх дітей за вдома судовими рішеннями, а також 19,5 % податків і зборів із залишкової суми, тому дохід позивача становить близько 10 500 гривень для проживання щомісячно, з яких він має сплатити 6 500 гривень за оренду квартири.

Встановивши, що з квітня 2021 року ОСОБА_1 не працює, судом вірно зауважено, що визначальним для вирішення питання про необхідність зменшення розміру аліментів є зміни у матеріальному або сімейному стані платника аліментів, при цьому ОСОБА_1 не надала доказів того, що станом на час розгляду справи її стан здоров`я не дозволяє працювати чи займатися іншою законною діяльністю з метою отримання доходу.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , і наявність підстав для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду від 27 жовтня 2017 року, з зазначених вище підстав.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Доказів які б спростували висновки суду скаржницею не надано.

Посилання скаржниці в якості доводів апеляційної скарги про те, що суд був зобов`язаний встановити обставини, стосовно того, чи звертався позивач до орендодавця квартири щодо зменшення розміру орендної плати в зв`язку із погіршенням його матеріального становища, а також, що її матеріальний стан не дозволяє утримувати двох своїх дітей, і ще за умови необхідності орендувати квартиру у м. Львові, оскільки вона є внутрішньо переміщеною особою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказане не є предметом даного спору.

Посилання скаржниці на те, що звернення відповідачки ОСОБА_3 до суду із заявою про видачу судового наказу, є лише формальною причиною для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання сина ОСОБА_6 , колегія суддів не приймає, оскільки скаржницею не надано будь яких доказів на підтвердження цих обставин.

Щодо посилань скаржниці про те, що у березні 2021 року у позивача не було жодних заперечень щодо стягнення з нього аліментів у розмірі ј частини його заробітку ( доходу) на утримання доньки Єсенії, колегія суддів зауважує, що під час вирішення заяви про видачу судового наказу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України боржник не має процесуальної можливості подати заяву про скасування судового наказу або висловити свої аргументи та надати до суду свої докази, які можуть вплинути на вирішення судом питання про видачу свого наказу.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду в оскаржуваній частині рішення не спростовують, зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, яким суд надав належну правову оцінку.

При цьому колегія суддів зауважує, що під час апеляційного перегляду даної справи в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог статті 367 ЦПК України відмовлено в задоволенні клопотання скаржниці ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи копії довідки Львівського обласного центру медико соціальної експертизи від 06 вересня 2021 року, копії довідки Львівського міського центру зайнятості від 22 вересня 2021 року, копії декларації про доходи позивача ОСОБА_2 за 2020 рік.

Отже, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 серпня 2021 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повної постанови 20 грудня 2021 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.М. Луганська

М.В. Назарова