Номер провадження: 22-ц/813/8761/21
Номер справи місцевого суду: 523/7562/20
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

переглянувши справу №523/7562/20 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року у складі судді Середи І.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 19 травня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що за Договором поставки від 15 квітня 2019 року №15/04, укладеним між ним ОСОБА_1 (покупець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (постачальник), на земельній ділянці площею 0,8 га, кадастровий номер :01:001:0285, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованій на праві приватної власності дружини ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 6 березня 2019 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Шустовою Н.С., зареєстрованого в реєстрі за №421, відповідачем у період часу з 17 травня 2019 року по 31 травня 2019 року виконано роботи з встановлення паркану. Позивач зазначив, що 24 лютого 2020 року виявив руйнування частини бетонних плит та стовпців паркану (частина впала, частина тріснула), про що у телефонному режимі 25 лютого 2020 року повідомив відповідача, проте відповідач, не зважаючи на те, що пошкодження паркану мало місце у період дії гарантійного строку, відмовився поновити пошкоджений паркан. Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача ФОП ОСОБА_3 виконати заміну пошкоджених частин паркану, встановленого за Договором поставки від 15 квітня 2019 року №15/04 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3-8).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 1 червня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.45).

Відповідач ФОП ОСОБА_3 позов не визнав, зазначивши у відзиві, що Договір поставки від 15 квітня 2019 року №15/04 виконаний сторонами належним чином та у повному обсязі, покупець передав продавцю грошові кошти, а продавець передав у власність продавцю товар-паркан відповідної якості та кількості, встановив паркан на земельній ділянці силами своїх працівників, надав гарантію на паркан строком 12 місяців з моменту відвантаження товару. 24 лютого 2020 року на території Одещини діяли обставини непереборної сили (ураган ОСОБА_6 ), тому пошкодження паркану під час урагану підпадає під форс-мажор, за що відповідальність не наступає (а.с.50-53).

Позивачем ОСОБА_1 надано відповідь на відзив, за змістом якої форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. За регламентом Торгово-промислової палати України сертифікат (а не довідка) засвідчення форс-мажорних обставин надається протягом 7 робочих днів з дня подання відповідної заяви. Відповідач отримав лист позивача з претензією 11 березня 2020 року, отже мав досить часу для отримання сертифікату, якщо він є суб`єктом малого бізнесу. Відповідач посилається на численні відомості з інтернет-джерел, але ці відомості є лише припущеннями щодо можливих причин руйнування паркану. Відповідачем не спростовано позовні вимоги, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (а.с.72-73).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року позов задоволено; розподілені судові витрати (а.с.78-80).

Висновок суду мотивовано тим, що відповідачем не надано доказів на спростування обставин, на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог. Відповідно до пункту 2.1 Договору поставки від 15 квітня 2019 року №15/04 постачальником було надано гарантію на залізобетонний паркан строком 12 місяців з моменту відвантаження товару та відповідно до п.2.2 у випадку поломки чи неякісного функціонування продукції з вини постачальника на протязі гарантійного строку відповідач зобов`язався здійснити заміну пошкоджених частин продукції. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) у договірних відносинах, що виникли, не були засвідчені в установленому законом порядку згідно Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та відповідно до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Позивач як споживач під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України для задоволення особистих потреб, має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 9 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (а.с.86-88).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Між сторонами існують договірні відносини на підставі Договору поставки від 15 квітня 2019 року №15/04; у зв`язку з пандемією, що є поважною причиною, відповідач був позбавлений можливості надати суду докази в обґрунтування своїх заперечень, а саме сертифікат, протокол випробувань, довідку про погоду, які мають істотне значення для справи. Суд застосував взаємовиключні норми права, а саме статтю 1166 ЦК України, яка регулює деліктні відносини, та статті 1209-1211 ЦК, які регулюють питання недоліків товару, та без проведення експертизи дійшов висновку про мали місце недоліки проданого товару паркану. Суд не прийняв наведені у відзиві на позов обставини непереборної сили, а саме те, що 24 лютого 2020 року на території Одещини діяли обставини непереборної сили ураган ОСОБА_6 (ураганний вітер з північного заходу з поривами швидкістю до 35 м/сек, що рівно 12 балів за 12 бальною шкалою Бофорта), що підтверджено численними роздруківками з Інтернету та довідкою Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів. Докази того, що поломка або неякісне функціонування продукції в період дії гарантійного зобов`язання виникло з вини постачальника, відсутні. Обставини непереборної сили були оговорені в договорі, такі обставини як ураган не могли бути передбачені сторонами на момент підписання договору, положення договору про форс-мажорні обставини є обов`язковими для сторін договору, обставини непереборної сили виключають відповідальність за невиконання обов`язків по договору. Склад правопорушення для деліктної відповідальності відсутній, оскільки паркан пошкоджено не з вини відповідача, а в наслідок дії непереборної сили.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідач не був позбавлений можливості бути присутнім в судовому засіданні через карантинні обмеження, міг скористатися режимом відеоконференції. Причини ненадання доказів не є поважними. Довідка про складні метеоумови, зокрема, сильні пориви вітру, не є достатньою для висновку про руйнування паркану лише внаслідок сильного пориву вітру, а не інших причин. Доданий до скарги сертифікат відповідності датований 19 січня 2021 року, а матеріал бетон для виготовлення стовпців використовувався у травні 2020 року. Крім того, сертифікатом засвідчено, що матеріал (бетон), з якого апелянт має робити стовпці та секції, відповідає вимогам п.4.4.2 ДСТУ Б.В.2.6.2:2009, але мова йде про матеріал для виготовлення стовпців та секцій, а не про безпосередньо облаштовані стовпці та секції. Отже, наданий сертифікат не є належним доказом. Доданий до скарги протокол без дати виготовлення продукції №07с-ВЛ з результатами випробувань шести показників кубів бетону 100х100х100мм за відповідними ДСТУ, але ж випробувався матеріал для виготовлення продукції, а не сама продукція. Отже, наданий протокол не є належним доказом (а.с.121-123).

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (постачальник) та ОСОБА_1 укладено Договір поставки №15/04 від 15 квітня 2019 року, за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця бетонний збірний паркан Батінат, в тому числі після виготовлення поставити бетонні вироби на об`єкт та змонтувати такі, а покупець зобов`язався оплатити вартість бетонних виробів, транспортування (доставку), роботу по монтажу (а.с.9-11).

За умовами Договору постачальник дав гарантію на залізобетонний паркан 12 місяців з моменту відвантаження товару за умови виконання монтажу кваліфікованими монтажниками та при правильній експлуатації покупцем (п.2.1); у випадку поломки чи неякісного функціонування продукції з вини постачальника на протязі гарантійного строку, постачальник зобов`язався виконати заміну пошкоджених частин продукції (п.2.2); сторони не несуть відповідальності за невиконання зобов`язань по договору, якщо це невиконання стало наслідком обставин непереборної сили, підтверджених довідкою ТПП України (п.5.1).

У період гарантійного строку виявлено руйнування перегонів та пошкодження плит бетонного паркану та стовпів, що виявлено та зафіксовано покупцем ОСОБА_1 (а.с.15-24).

25 лютого 2020 року ОСОБА_1 у телефонному режимі проінформував ФОП ОСОБА_3 про руйнування та пошкодження паркану, що підтверджено видруківкою телефонних дзвінків та не заперечено відповідачем (а.с.25, 26, 27-29).

11 березня 2020 року ОСОБА_1 надіслано ФОП ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку Претензію по Договору поставки №15/04 від 15 квітня 2019 року з проханням замінити пошкоджені конструкції в порядку виконання постачальником своїх гарантійних зобов`язань (а.с.30, 31-32).

Отже, на виконання Договору поставки №15/04 від 15 квітня 2019 року ФОП ОСОБА_3 поставив та встановив (змонтував) бетонний збірний паркан на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0285, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , який у період дії гарантійного строку частково зруйнувався та пошкодився, покладало на ФОП ОСОБА_3 як постачальника за вказаним Договором обов`язок виконати заміну пошкоджених частин паркану.

Суду не надано доказів неправильної експлуатації паркану покупцем ОСОБА_1 , рівно як і не надано доказів на спростування доводів позивача в тій частині, що часткове руйнування та пошкодження паркану мало місце з вини постачальника ФОП ОСОБА_3 , як особи відповідальної за поставку, транспортування, встановлення тощо паркану.

ОСОБА_1 не виключає, що часткове руйнування та пошкодження паркану сталося 24 лютого 2020 року, коли мали місце складні погодні умови, проте вважає, що якісне виготовлення та належне встановлення паркану мало б убезпечити паркан від руйнування через пориви вітру, що доказів дії на паркан обставин непереборної сили не надано, а саме по собі посилання на ураган як на загальновідомий факт не надає підстав для висновку про те, що руйнування та пошкодження паркану відбулося лише наслідок дії урагану як непереборної сили (форс-мажору).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд вказав на законодавчо встановлений порядок засвідчення форс-мажорних обставин та, відповідно, зазначив, що ФОП ОСОБА_3 не надав суду Сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який би звільнив його від відповідальності за часткове руйнування та пошкодження паркану та, відповідно, до виконання гарантійних умов щодо заміни пошкоджених частин поставленої ним продукції.

Права ОСОБА_1 , які випливають з договірних відносин на підставі Договору поставки №15/04 від 15 квітня 2019 року, захищені цим Договором, нормами матеріального права, що регулюють відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару (робіт, послуг) параграф 3 Глави 82 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів» тощо.

В ході апеляційного провадження у справі ФОП ОСОБА_3 надано в якості доказів Сертифікат відповідності від 19 січня 2021 року, Протокол №07с-ВЛ випробувань продукції від 28.12.2020-11.01.2021, однак дані документи не вказують на їх належність до досліджуваних в справі обставин, які мали місце у 2020 році.

В ході апеляційного провадження у справі ФОП ОСОБА_3 надано в якості доказу висновок експерта, однак даний висновок не доводить відсутність вини постачальника, а тим паче не підміняє Сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Так, наданий Висновок №008/2021 від 10 серпня 2021 року будівельно-технічної експертизи, складений експертом Мазуровою І.С. на замовлення ОСОБА_3 по об`єкту дослідження бетонному збірному паркану батінат, влаштованому за Договором поставки від 15 квітня 2019 року №15/04 за адресою: АДРЕСА_1 , (обстеження проведено 4 червня 2021 року в присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) містить наступні висновки:

в результаті проведеного огляду влаштованих залізобетонних стовпів та секцій (плит), а також виходячи з проведеного дослідження наданої замовником документації, встановлено, що дійсно є пошкодження бетонного збірного паркану батінат;

враховуючи результати проведеного огляду, а саме виявлені пошкодження і руйнування частини залізобетонних стовпів та секцій (плит) в ході проведеного обстеження, їх характер, а також дані наданої замовником документації, а саме дані довідки про погоду Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів №1486/05-147 від 29 липня 2020 року про погодні умови 24 лютого 2020 року та дані позовної заяви від 28 травня 2020 року про можливість руйнування 24 лютого 2020 року, що могло статися внаслідок непогоди (пориву вітру), приймаючи до уваги нормативні документи в галузі будівництва, діючі на час складання висновку, експертом встановлено, що руйнування частини влаштованого бетонного збірного паркану батінат виникло внаслідок перелому залізобетонних стовпів із-за зовнішнього впливу 24 лютого 2020 року;

встановити причину виникнення інших пошкоджень влаштованого бетонного збірного паркану батінат не надалося можливим через відсутність можливості відповідно до вимог ДСТУ відібрати зразки з конструкцій встановленого паркану для проведення лабораторних досліджень (а.с.127-163).

Отже, експертним дослідженням підтверджено руйнування паркану, встановлено, що руйнування частини бетонного паркану виникло внаслідок перелому залізобетонних стовпів із-за зовнішнього впливу, проте не встановлено, що виключно зовнішній плив (пориви вітру) стали причиною перелому стовпів. Даний висновок ґрунтується лише на даних про погодні умови, що мали місце 24 лютого 2020 року, без жодного експертного дослідження конструкції паркану, матеріалу, з якого такий виготовлено, тощо (як зазначено вище, надані ФОП ОСОБА_3 експерту документи не стосуються періоду виготовлення та встановлення спірного паркану).

Погодні умови, в тому числі й пориви вітру, беззаперечно мають вплив на будівлі, споруди тощо, але такий «негативний руйнівний вплив» має бути безспірно встановлений, що у даній справі не доведено.

Відсутність законодавчо встановленого підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) при руйнуванні та пошкодженні спірного паркану унеможливлює звільнення відповідача від відповідальності перед позивачем за відшкодування шкоди, завданої в період гарантійного строку недоліками товару, робіт (послуг).

Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють. Приведення в мотивувальній частині рішення положень частин 1, 2 статті 1166 ЦК України не є правовим обґрунтуванням вирішення спору, тому посилання на дану норму дійсно є помилковим.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення процесуальних прав відповідача не приймаються, відповідач знав про спір та розгляд такого в суді, надав суду відзив на позов та не був позбавлений участі в судових засіданнях; своїми процесуальними правами відповідач скористався на власний розсуд.

Підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 січня 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова