КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/580/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва, постановлену суддею Бабич Н.Д. 27 листопада 2020 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталія Володимирівна, про визнання договорів купівлі-продажу недійсним, застосування реституції та скасування реєстрації прав власності,

У С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2020 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., про визнання договорів купівлі-продажу недійсним, застосування реституції та скасування реєстрації прав власності.

24.11.2020 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову в даній справі, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 694,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,1001 га, кадастровий номер :75:155:0020, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; на земельну ділянку площею 0,1001 га, кадастровий номер :75:155:0020, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :75:155:0007, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, обґрунтовуючи тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду та ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року заяву позивача ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталія Володимирівна, про визнання договорів купівлі-продажу недійсним, застосування реституції та скасування реєстрації прав власності задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок загальною площею 694,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованому у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

- земельну ділянку площею 0,1001 га, кадастровий номер :75:155:0020, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

- земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :75:155:0007, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, - шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії на відчуження нерухомого майна у будь-який спосіб.

Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам та інше.

Виконання ухвали доручено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити постанову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, мотивуючи тим, що ухвала незаконна, необґрунтована, постановлена з порушенням норм процесуального права, відсутня реальна загроза невиконання рішення суду, порушено вимоги закону щодо зустрічного забезпечення. Крім того, представник відповідача зазначила, що представник позивача не мав достатніх повноважень на подачу заяви про забезпечення позову, так як договір про надання правової допомоги ОСОБА_3 складено раніше, ніж тим видана довіреність на укладання такого договору.

Представник ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Представник ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що є обґрунтовані підстави, що незабезпечення позову може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову є визнання договорів купівлі-продажу недійсним, застосування реституції та скасування реєстрації прав власності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Згідно п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається із матеріалів справи предметом позову є нерухоме майно, на яке представник позивача просив накласти арешт. У разі задоволення позову позивач просить також застосувати реституцію та повернути майно попереднім власникам.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом позову , є обґрунтованим , оскільки таким чином забезпечується виконання можливого рішення суду .

Таке забезпечення є співмірним та не порушує прав відповідача ОСОБА_2 , так як вона на підставі договору купівлі-продажу, який оспорюється відчужила зазначене нерухоме майно і на даний час не є його власником.

Відповідач ОСОБА_4 ухвалу про забезпечення позову не оскаржує.

Колегія суддів вважає, що припущення позивача, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження спірного нерухомого майна, що зробить неможливим виконання потенційного рішення, є обґрунтованим .

Колегія суддів не приймає доводи апелянта в тій частині, що заява про забезпечення позову подана неуповноваженою особою.

Відповідно до ч.4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

В даному випадку ордер- письмовий документ, який посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Як вбачається із наданих представником позивача документів , 5 жовтня 2020 року ОСОБА_3 видав довіреність ОСОБА_6 на право представляти його інтереси, з правом заключення від його імені угоди на надання правової допомоги , посвідчену Даніелем Лерман , акредитованим нотаріусом округа Лос Анжелеса, штат Каліфорнія.

1.10.2020 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено попередній договір про надання правової допомоги ОСОБА_3

15 жовтня 2020 року було між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір про надання правової допомоги.

Адвокат Марченко В.М. пояснив, що в ордері , який надано під час подання заяви про забезпечення позову , була допущена описка щодо дати укладання договору про надання правової допомоги.

Колегія суддів вважає, що неправильне зазначення адвокатом у ордері дати договору про надання правової допомоги не може бути підставою для відмови у забезпеченні позову, оскільки такий факт не впливає на дійсність ордеру і не позбавляє адвоката права звертатися із заявами та клопотаннями до суду, а також не є підставою для скасування ухвали про забезпечення позову.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про забезпечення позову.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 19 березня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: