29.11.2021 Єдиний унікальний номер 205/4200/21
Єдиний унікальний номер судової справи 205/4200/21
Номер провадження 2/205/2382/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2021 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтований тим, що 01 лютого 2014 року ОСОБА_1 підписанням заяви приєдналася до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, між нею та Банком становлять договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Заявою підтверджується факт, що відповідач була повністю проінформована про умови кредитування у АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк), що діяли станом на момент підписання заяви.

На підставі вказаної заяви ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, відповідач зобов`язання за Договором не виконала.

У зв`язку з зазначеними порушеннями умов Договору виникла заборгованість, яка станом на 13 квітня 2021 року складає 14 497,92 грн., з яких: 14 497,92 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 497,92 грн. та судові витрати по справі

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено строк відповідачу для подання відзиву на позов.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Гребенюк О.С. письмово просив розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала частково в частині 11 765,07 грн., не заперечувала проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що 01 лютого 2014 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву (а.с. 48), відповідно до якої відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між нею та Банком договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомлена та згодна, та примірник якого погодилася отримати шляхом самостійного роздрукування.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , кредитний ліміт, встановлений в розмірі 4 000 грн., після 09 листопада 2017 року неодноразово змінювався (а.с.46).

З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами (а.с.22-45).

Позивач зазначає, що в порушення умов вказаного Договору, відповідач допустила прострочення повернення кредиту, внаслідок чого в неї виникла заборгованість, яка станом на 13 квітня 2021 року складає 14 497,92 грн., з яких: 14 497,92 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту (а.с. 6-21).

Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідач надала суду заяву, у якій позов визнала в частині стягнення з неї 11 765,07 грн. з урахуванням сплачених нею коштів, та не заперечувала проти стягнення вказаної суми боргу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 , наданої відповідачем, ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, наданими Банком та здійснювала їх часткове погашення. Станом на 19 листопада 2021 року заборгованість за кредитом частково погашена, залишок заборгованості складає 11 765,07 грн.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, часткове визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, неповне погашення заборгованості відповідачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, яка існує на дату ухвалення судового рішення, у розмірі 11 765,07 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 270 грн. (а.с.86-87) підлягає стягненню з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк».

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 526, 627, 629, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 2, 4, 10, 12, 80, 81, 141, 206, 247, 256, 265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 01 лютого 2014 року в розмірі 11 765,07 грн., з яких: 11 765,07грн. - заборгованість за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 (на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 270 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Остапенко