У Х В А Л А

Справа № 634/171/21

Провадження № 2/634/206/21

"18" березня 2021 р. смт Сахновщина Харківської області

Суддя Сахновщинського районного суду Харківської області Зимовський О.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

11.02.2020 року до Сахновщинського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.05.2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №1331.

12.02.2021 року у відповідності до ч.5 ст.187 ЦПК України направлено запит до Сахновщинської селищної ради Харківської області щодо надання інформації про зареєстроване та фактичне місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно довідок Сахновщинської селищної ради Харківської області від 17.02.2021 року №02-16/227 та від 16.03.2021 року №02-16/325, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідок Сахновщинської селищної ради Харківської області від 09.03.2021 року №02-16/324 та від 16.03.2021 року №02-16/386, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але на території селищної ради не проживає.

З матеріалів справи, а саме свідоцтва про шлюб вбачається, що позивач є громадянином Республіки Молдова, а відповідач є громадянкою Республіки Ірак.

Приписами ст. 497 ЦПК України встановлено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Визначаючи підсудність справи судам України, необхідно керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону № 2709-IV.

Зокрема, відповідно до пункту 2 частини першої статті 76 Закону № 2709-IV встановлені підстави визначення підсудності справ судам України, зокрема, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст. 110 СК України, розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Згідно з ч. 2 і 3 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право", подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11 ВСУ, в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими Цивільним процесуальним Кодексом України.

Згідно ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою звернення саме до Сахновщинського районного суду Харківської області стало те, що сторони не мають спільних дітей, місце проживання позивача вказано АДРЕСА_2 , місцем проживання відповідача позивач вказує адресу: АДРЕСА_1 .

Однак, згідно отриманої судом інформації Сахновщинської селищної ради Харківської області позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що відрізняється від адреси, яку вказує позивач у позовній заяві. Разом з тим відповідач на території селищної ради взагалі не проживає.

Згідно з частиною п`ятою статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак позивач жодним чином не обґрунтовує та не надає доказів того, що останнє відоме йому місце проживання відповідача є саме адреса, вказана у позовній заяві, біль того, доказів того, що відповідач взагалі проживала чи проживає на території України позовна заява та додані до неї документи не містять.

Також відсутні докази наявності або відсутності угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позову протягом 10 днів з дня отримання позивачем ухвали про залишення позову без руху, в разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважитися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

Копія вірна. Суддя: