Справа № 199/5857/20
(2/199/612/21)
РІШЕННЯ

Іменем України

18.03.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Маляренко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з 20.07.2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.10.2018 року розірвано.

Позивачка зазначає, що у період шлюбу за спільні кошти подружжям придбана квартира АДРЕСА_1 , яка згідно з договором купівлі-продажу від 17.07.2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мартиненко Н.Ю., реєстровий №2356, була оформлена на ім`я відповідача ОСОБА_2 .

Позивач вважає спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя та оскільки на теперішній час шлюб між сторонами розірвано, просила суд поділити спільне майно подружжя та визнати за нею право особистої власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в житловому будинку А-10, який складається з 1 - коридору, 2 - кладової, 3 - ванної, 4 - вбиральня, 5 - кухні, 8 - лоджії, площею 2,4 кв.м, 6,7 - житлових кімнат, загальною площею, 46,4 кв.м, житловою 27,9 кв.м, яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу 17.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мартиненко Н.Ю., реєстровий №2356, зареєстрована в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15.08.2002 року, за реєстровим №382-361, у реєстровій книзі №430, припинивши між сторонами спільну сумісну власність.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву, у якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує та просив суд розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20.07.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.10.2018 року розірвано (а.с.6,11).

У перерід шлюбу 17.07.2002 року за спільні кошти подружжя придбана квартири АДРЕСА_2 , який складається з 1 - коридору, 2 - кладової, 3 - ванної, 4 - вбиральня, 5 - кухні, 8 - лоджії, площею 2,4 кв.м, 6,7 - житлових кімнат, загальною площею, 46,4 кв.м, житловою 27,9 кв.м, що підтверджуються договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мартиненко Н.Ю., зареєстровано в реєстрі за №2356 (а.с.9).

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.370 ЦК України, частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

В силу ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

П.п. 23 Постанови Пленуму 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст.368 ЦК України) відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого із подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Враховуючи, що спірне нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 придбане подружжям у період їх перебування у зареєстрованому шлюбі, під час якого сторони мали спільний бюджет та спільно вели господарство, мешкали разом, шлюбного договору чи інших умов користування квартирою між подружжям не встановлено, окрім цього, відповідач не заперечує проти задоволення позову та визнає за позивачкою частку у спільному майні подружжя, тому суд вважає визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , в житловому будинку А-10, який складається з 1 - коридору, 2 - кладової, 3 - ванної, 4 - вбиральня, 5 - кухні, 8 - лоджії, площею 2,4 кв.м, 6,7 - житлових кімнат, загальною площею, 46,4 кв.м, житловою 27,9 кв.м.

У частині позову щодо припинення між сторонами спільної сумісної власності на квартиру суд вважає відмовити, оскільки вказані вимоги не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1015 (одна тисяча п`ятнадцять) гривень 27 копійок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82, 89, 129, 141, 263-265 ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 60, 70 СК України, ст. 346, 370 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , в житловому будинку А-10, який складається з 1 - коридору, 2 - кладової, 3 - ванної, 4 - вбиральня, 5 - кухні, 8 - лоджії, площею 2,4 кв.м, 6,7 - житлових кімнат, загальною площею, 46,4 кв.м, житловою 27,9 кв.м, іншу 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 залишити у власності ОСОБА_2 .

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1015 (одна тисяча п`ятнадцять) гривень 27 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя