справа № 165/2126/20
Провадження № 2/156/43/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Федечко М. О.,

за участю: секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі цивільну справу № 165/2126/20 за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Кредитпромбанк», ПАТ «Дельта Банк», ТзОВ ФК «Інвест Хаус» про скасування договору купівлі-продажу прав вимоги укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» 20 травня 2013 року та частину додатку до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (Перелік прав вимоги за кредитами) між ПАТ Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 20 травня 2013 року в сумі 13793,27 дол. США відповідно до кредитного договору № 14.9/8/07 КМК від 30 листопада 2007 року, визнання незаконними та протиправними дій по укладенню вказаного договору; скасування Договору купівлі-прродажу прав вимоги № 1991/К укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «ФК Інвест Хаус» 04 жовтня 2019 року в зв`язку з безпідставністю пред`явлення, визнання дій неправомірними, протиправними та такими, що принижують честь та гідність та посягання і приниження репутації, як громадянина України; скасування виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем зареєстрований за № 1178 від 19 травня 2020 року про стягнення в примусовому порядку з нього на користь ТзОВ ФК «Інвест Хаус» заборгованість що виникла по кредитному договору № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року з відповідними додатками, визнання дій неправомірними, припиненими та такими, що принижують честь та гідність, як громадянина України; зобов`язати Львівську регіональну філію ДП «Національні інформаційні системи» усунути заходи обмеження відчуження рухомого майна, а саме, легкового автомобіля MERCEDES-BENZ 208, д.н.з НОМЕР_1 зареєстрований у Нововолинському МРВ ДАІ у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець Русецький Павло Сергійович та Львівська регіональна філія ДП «Національні інформаційні системи», -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вище вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 липня 2020 року на його адресу надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 20 липня 2020 року приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького П.С. про примусове виконання виконавчого напису № 1178 виданого 19 травня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення на користь ТзОВ ФК «Інвест Хаус» заборгованості, що виникла по кредитному договору № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року з відповідними додатками, Договору купівлі-продажу прав вимоги укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» 20 травня 2013 року, Договору купівлі-продажу прав вимог № 1991/К укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ ФК «Інвест Хаус» 04 жовтня 2019 року, боржником за якими є він.

Вказує, що 30 листопада 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ним був укладений кредитний договір № 14.9/8/07-КМК за яким йому надано кредит в розмірі 20000 дол. США строком до 26 листопада 2010 року зі сплатою 15 % річних. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2011 року стягнуто з нього та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Кредитпромбанк» 142098,95 грн. за кредитним договором № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року та з нього і ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Кредитпромбанк» 142098,95 грн. за кредитним договором № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 31 серпня 2011 року вказане рішення залишено без змін. Для здійснення виконання рішення його надіслано у ВДВС. Постановою державного виконавця ВП № 29082556 від 22 січня 2014 року закінчено виконавче провадження з виконання вище вказаного рішення суду у зв`язку з сплатою ОСОБА_2 заборгованості за даним кредитним договором в повному обсязі. Загальна сума платежів на виконання рішення Луцького міськрайонного суду становила 116500 грн., які були перераховані на рахунок ПАТ «Дельта Банк» . На кореспондентський рахунок ПАТ «Кредитпромбанк» 10 січня 2014 року ОСОБА_2 перераховано 25298,95 грн., які в свою чергу 11 січня 2014 року перераховано ПАТ «Кредитпромбанк» на рахунок ПАТ «Дельта Банк» відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимог укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» 20 травня 2013 року.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25 лютого 2016 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 11 травня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року рішення Нововолинського міського суду від 25 лютого 2016 року залишено без змін.

Зазначає, що в односторонньому порядку, у шахрайський спосіб, зловживаючи цивільними правами, ПАТ «Дельта Банк» сформував заборгованість на його ім`я та продав ТзОВ ФК «Інвест Хаус», що потягло за собою несприятливі наслідки, як новому кредитору.

Однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджує безспірність заборгованості боржника, а ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. ПАТ «Дельта Банк» не надано підтвердження отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Вимоги він не отримував і не підписував.

За вказаним виконавчим написом, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким П.С. відкрите виконавче провадження ВП № 62620498 від 20 липня 2020 року та розпочато примусове стягнення грошових коштів із ОСОБА_4 , а також накладено арешт на кошти виділені державою на соціальні потреби для забезпечення малолітньої дитини, що є недопустимою.

Виконавчим округом приватного виконавця Русецького П.С. є місто Київ. Він постійно мешкає на території м. Нововолинська Волинської області, не має жодного рухомого та нерухомого майна, доходів або грошових коштів у м. Києві. Таким чином, прийнявши до примусового виконання виконавчий напис за № 1178 від 19 травня 2020 року, відповідач, приватний виконавець діяв не в межах повноважень та незаконно прийняв рішення про відкриття виконавчого провадження № 62620498 від 20 липня 2020 року поза місцем розташування його виконавчого округу.

На підставі викладеного просить, скасувати договір купівлі-продажу прав вимоги укладеного між «ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» 20 травня 2013 року та частину додатку до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 20 травня 2013 року в сумі 13793,27 дол. США відповідно до кредитного договору № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року; скасувати Договір купівлі-продажу прав вимог № 1991/К укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ ФК «Інвест Хаус» 04 жовтня 2019 року в зв`язку з безпідставністю пред`явлення. Дії визнати неправомірними та протиправними та такими, що принижують честь та гідність його як громадянина України; скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича зареєстрований за № 1178 від 19 травня 2020 року про стягнення в примусовому порядку з нього на користь ТзОВ « ФК «Інвест Хаус» заборгованості, що виникла по кредитному договору № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року з відповідними додатками. Дії визнати неправомірними та протиправними і такими, що принижують честь та гідність його як громадянина України.

17 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху, на виконання її вимог позивачем подано позовну заяву (об`єднані позовні вимоги) в якій просить скасувати Договір купівлі-продажу прав вимоги укладеного між «ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» 20 травня 2013 року та частину додатку до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 20 травня 2013 року в сумі 13793,27 дол. США відповідно до кредитного договору № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року, дії ПАТ «Дельта Банк» визнати незаконними та протиправними по укладенню вказаного договору; скасувати Договір купівлі-продажу прав вимог № 1991/К укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ ФК «Інвест Хаус» 04 жовтня 2019 року в зв`язку з безпідставністю пред`явлення, дії визнати неправомірними та протиправними та такими, що принижують честь та гідність та посягання і приниження його репутації як громадянина України; скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича зареєстрований за № 1178 від 19 травня 2020 року про стягнення в примусовому порядку з нього на користь ТзОВ « ФК «Інвест Хаус» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року з відповідними додатками, дії визнати неправомірними та протиправними і такими, що принижують честь та гідність його як громадянина України; зобов`язати Львівську регіональну філію ДП «Національні інформаційні системи» усунути заходи обмеження відчуження рухомого майна, а саме, легкового автомобіля MERCEDES-BENZ 208 н.д.р. НОМЕР_1 зареєстрований у Нововолинському МРВ ДАІ у Волинській області.

09 вересня 2020 року відкрите провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15 год. 26 жовтня 2020 року.

30 грудня 2020 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задоволити та суду пояснив, що перед ПАТ «Дельта Банк» у нього відсутня будь-яка кредитна заборгованість. ПАТ «Кредитпромбанк» не повинен був включати суму заборгованості при укладенні договору купівлі-продажу прав вимоги укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», оскільки вона була сплачена за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2011 року. У зв`язку цим, приватний нотаріус не повинен був видавати виконавчий напис про стягнення з нього в примусовому порядку заборгованості, що виникла за кредитним договором № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року не пересвідчившись про існування заборгованості. На підставі викладеного, позовні вимоги просить задоволити повністю та стягнути судові витрати у справі.

Представники відповідачів ПАТ «Кредитпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ ФК «Інвест Хаус» в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Відповідачі не скористалися правом подачі відзиву.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Личук Тарас Володимирович та Приватний виконавець Русецький Павло Сергійович та представник Львівської регіональної філії ДП «Національні інформаційні системи» в судове засідання не з`явилися, письмові пояснення відносно позовних вимог від них не надходило.

Ухвалою від 30 грудня 2020 року судом постановлено витребувати у ТзОВ ФК «Інвест Хаус» договір купівлі-продажу вимог №1991/К укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ ФК «Інвест Хаус» від 04.10.2019 року та у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. матеріали на підставі яких було вчинено виконавчий напис за №1178 від 19 травня 2020 року, однак така ухвала залишилася не виконаною, про причини не виконання суд повідомлено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно із вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, 04.10.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ ФК «Інвест Хаус» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №1991/К боржником за якими є ОСОБА_1 на підставі яких приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. видано виконавчий напис № 1178 від 19 травня 2020 року про стягнення з позивача на користь ТзОВ ФК «Інвест Хаус» заборгованості, що виникла по кредитному договору № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року з відповідними додатками. Згідно витягу з додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ «Кредитпромбанк» та «Дельта Банк» від 20 травня 2013 року за вказаним договором передано кредитний договір 14.9/8/07-КМК де боржником зазначено ОСОБА_1 (а.с.19).

Із матеріалів справи, а саме, постанови про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича від 20 липня 2020 року ВП № 62620498 слідує, що виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису № 1178 виданого 19 травня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ ФК «Інвест Хаус» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року з відповідними додатками, Договору купівлі-продажу прав вимог № 1991/К укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ ФК «Інвест Хаус» 04 жовтня 2019 року. Стягнення заборгованості проводиться в частині заявлених грошових вимог за період з 04 жовтня 2019 року по 08 травня 2020 року. Сума заборгованості складається з суми заборгованості за кредитом 102701 , 22 грн.; суми заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 01 листопада 2019 року по 30 квітня 2020 року 6418, 83 грн.; суми заборгованості за 3 % річних 1540, 52 грн.; суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 300 грн. Загальна сума заборгованості становить 110960 грн. (а.с.6). Також постановою про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького П.С. від 20 липня 2020 року ВП № 62620498 постановлено стягнути з ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 11096,06 грн. на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького П.С. (а.с.8). Того ж дня ОСОБА_5 винесено постанову про встановлення для позивача ОСОБА_1 розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 295,88 грн. (а.с. 10).

Правомірність прийняття вказаних постанов була предметом розгляду Волинського окружного адміністративного суду, який 18 вересня 2020 року ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62620498 від 20.07.2020 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. №1178 від 19.05.2020; постанови про стягнення з боржника основної винагороди ВП 62620498 від 20.07.2020, винесеної щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. №1178 від 19.05.2020; постанови про розмір мінімальних витрат ВП №62620498 від 20.07.2020 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. №1178 від 19.05.2020; постанови про арешт коштів боржника ВП №62620498 від 20.07.2020. Визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2020 ВП №62620498, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким Павлом Сергійовичем щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. №1178 від 19.05.2020. Визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 20.07.2020 ВП 62620498, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким Павлом Сергійовичем щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. №1178 від 19.05.2020. Визнано протиправною та скасовано постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.07.2020 ВП 62620498, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким Павлом Сергійовичем щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. №1178 від 19.05.2020. Визнано протиправною та скасовано постанову про арешт коштів боржника від 20.07.2020 ВП 62620498, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким Павлом Сергійовичем щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. №1178 від 19.05.2020. (а.с.88-92).

Із дослідженої копії рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2011 року слідує, що позов ПАТ «Кредитпромбанк» в особі Волинської філії ПАТ «Кредитпромбанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 солідарно з основним боржником ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованість в розмірі -142 089 (сто сорок дві тисячі вісімдесят дев`ять) грн. 95 коп. згідно кредитного договору № 14.9/8/07-КМК від 30.11.2007 року. Стягнуто з ОСОБА_3 солідарно з основним боржником ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованість в розмірі -142 089 (сто сорок дві тисячі вісімдесят дев`ять) грн. 95 коп. згідно кредитного договору № 14.9/8/07-КМК від 30.11.2007 року. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 946 (дев`ятсот сорок шість) грн. 68 коп. по 473 (чотириста сімдесят три) грн. 34 коп. з кожного та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі - 120 (сто двадцять) грн. по 40 (сорок) грн. 00 коп. з кожного В решті вимог відмовлено (а.с.54-55). Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 22 січня 2014 року борг в сумі 142089,95 грн. сплачено ОСОБА_2 в повному обсязі (а.с.56).

Як встановлено судом, спір щодо наявності у позивача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 30.11.2007 року був предметом розгляду у Нововолинському міському суді Волинської області, рішенням від 25 лютого 2016 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено повністю. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 11 травня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року рішення Нововолинського міського суду залишено без змін. (а.с.23-28). Суди усіх інстанції констатували, що в ході розгляду справи не встановлено наявність заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 30.11.2007 року, визначена судом заборгованість у повному обсязі була сплачена боржниками, рішення суду виконано в повному обсязі.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).

Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України (далі ЦК) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з ст.89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

Главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Відповідно до п. п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягненнязаборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до Пункту 2 зазначеного Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вказаний пункт 2 був внесений до Переліку на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в адміністративній справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, визнано незаконною та нечинною Постанову Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

У зв`язку з наведеним у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

В продовження, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і, на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не визнав заборгованість вказану у виконавчому написі, судом встановлено, що за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2011 року заборгованість погашена повністю, а саме, за кредитним договором від 30.11.2007 року № 14.9/8/07-КМК, що підтверджується як рішеннями судів, що розглядали спір з цього приводу так і постановою про закінчення виконавчого провадження від 22.01.2014 року.

Крім цього приватний нотаріус Личук Т.В. не надав суду доказів того, що стягувачем надавалися документи, які передбачені зазначеним вище Порядком, а також суд позбавлений можливості перевірити, зокрема, наявність на час вчинення виконавчого напису документу про правонаступництво відповідача за борговими зобов`язаннями після ПАТ «Дельта Банк» до ТзОВ ФК «Інвест Хаус» . Не були надані такі документи і відповідачем у справі на виконання ухвали суду від 30.12.2020 року.

Крім того, позивач вказує, що ним не було отримано письмової вимоги (повідомлення) від Банку, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором ОСОБА_1 отримував, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованою про наявність будь-якої заборгованості та можливості оспорити вимоги ТзОВ ФК «Інвес Хаус» Крім цього нотаріусом, у свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги та отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису , чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановлено коли було здійснено останню оплату по кредиту тощо, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Що стосується вимог про скасування договорів купівлі-продажу прав вимог укладених між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а також між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ ФК «Інвест Хаус» суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання . Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК :

-визнання права,

-визначення правочину недійсним,

-припинення дії, яка порушує право,

-відновлення становища, яке існувало до порушення,

-примусове виконання обов`язку в натурі,

-зміна правовідношення,

-припинення правовідношення,

-відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди,

-відшкодування моральної шкоди,

-визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За змістом положень вище зазначених норм права розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає у наданні особі ,яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Суд забезпечує захист осіб, права й охоронювані інтереси яких порушені або оспорюються, шляхом здійснення провадження у справах. При цьому, суд має встановити наявність в особи суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких особа звернулась до суду, адже на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Гарантоване ст.55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права має бути обґрунтування такого порушення. Отже, порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право - конкретизоване у законах України.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставами для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Цивільним Кодексом України та іншими законами може встановлюватися для захисту певних чи окремих категорій прав спеціальні способи захисту прав, а тому суд під час розгляду і вирішенні цивільної справи визначає спосіб захисту виходячи і з закону, який регулює конкретні правовідносини, і тих юридичних фактів, що обумовлюють виникнення цих правовідносин та цього спору.

Дійсно, згідно із ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Утім, за ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а у ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року справі № 653/1216/16-ц роз`яснено, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Також постанова Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 712/15369/12 містить наступні висновки.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (джерело права при застосуванні при розгляді справ в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, матиме найбільший ефект.

Таким чином, метою ефективного способу захисту є забезпечення поновлення порушеного права, адекватність наявним обставинам.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, суди мають виходити із його ефективності, а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування (постанови Верхового Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, від 27 листопада 2018 у справі № 905/2260/17, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 14 січня 2020 року у справі № 923/193/19).

Як вбачається з пред`явленого позову, позивач просить скасувати договори купівлі-продажу прав вимоги укладені між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» 20.05.2013 року та 04.10.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ ФК «Інвест Хаус», визнати дії протиправними та такими що принижують його честь та гідність, як громадянина України на тій підставі, що право вимоги на момент укладення договорів було відсутнє, заборгованість по кредитному договору від 30.11.2007 року перед ПАТ «Кредитпромбанк» погашена. Однак у своєму позові, як і у своїх поясненнях позивач не вказує норму закону, яка передбачає обраний ним спосіб захисту за вказаних обставин справи відповідно до ст.16 ЦК України, обраний позивачем спосіб захисту скасування договорів на думку суду не забезпечує захисту і відновлення прав позивача за наведених ним же обставин. Інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). Задоволення заявлених вимог з скасуванням укладених договорів не можна вважати адекватним заходом чи таким, що відповідає принципам пропорційності та балансу сторін. Відмова в задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту своїх прав не позбавляє позивача можливості в подальшому реалізувати своє право шляхом оспорення укладених договорів через призму припиненого правовідношення.

З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі поданих учасниками доказів, встановивши дійсні обставини справи, суд дійшов переконання про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні. Крім цього будь які мотиви, докази які б підтверджували приниження честі, гідності та репутації позивача як громадянина України у позові не наведено та до нього не долучено.

Позивачем також ставиться вимога про зобов`язання Львівську регіональну філію ДП «Національні інформаційні системи» усунути заходи обмеження відчуження рухомого майна, а саме, легкового автомобіля MERCEDES-BENZ 208 н.д.р. НОМЕР_1 зареєстрований у Нововолинському МРВ ДАІ у Волинській області. Згідно копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, ОСОБА_1 заборонено відчужувати вище вказаний легковий автомобіль згідно договору купівлі-продажу прав вимоги виданий 04 жовтня 2019 року видавник: ПАТ «Дельта Банк» звернення стягнення лист від 16 червня 2020 року, обтяжувачем є ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус». (а.с.56 зворот). Оскільки судом встановлено, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушених прав в частині скасування оспорених договорів, вище вказані дії вчинені третьої особою Львівська регіональна філія ДП «Національні інформаційні системи» на виконання договору від 04.10.2019 року, та такі вимоги є похідними від вимог про скасування договору, у задоволенні яких судом відмовлено, такі вимоги теж до задоволення не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Щодо вимог про стягнення витрат понесених за подання позову та розгляду справи в сумі 4735 грн., що заявлені позивачем слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорцій Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Позивачем в суму 4735 грн. судових витрат включено витрати на конверти, рекомендовані листи, канцтовари, використання оргтехніки, аркуші паперу формату А4, складання позову та усунення недоліків, витрати на поїздку до суду автомобілем, однак понесення вказаних витрат не підтверджено будь-якими належними доказами, лише схематично, у формі таблиці здійснено їх розрахунок. В судовому засіданні позивач підтвердив, що будь-які докази що поніс такі витрати у нього відсутні, а тому суд позбавлений можливості компенсувати їх за рахунок відповідача.

Враховуючи, що позовну вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.. 5 ЗУ «Про судовий збір», то з відповідача ТзОВ ФК «Інвест Хаус» в дохід держави необхідно стягнути 840,80 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 223, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 до ПАТ «Кредитпромбанк», , місцезнаходження м. Київ бульвар Дружби Народів, 38, ПАТ «Дельта Банк», , місцезнаходження м. Київ вул.. Щорса, 36 Б, ТзОВ ФК «Інвест Хаус» , , місцезнаходження м. Львів вул. М.Вороного, 2, фактична адреса : м. Київ провулок Ковальський 19 офіс 115 про скасування договору купівлі-продажу прав вимоги укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» 20 травня 2013 року та частину додатку до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (Перелік прав вимоги за кредитами) між ПАТ Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 20 травня 2013 року в сумі 13793,27 дол. США відповідно до кредитного договору № 14.9/8/07 КМК від 30 листопада 2007 року, визнання незаконними та протиправними дій по укладенню вказаного договору; скасування Договору купівлі-прродажу прав вимоги № 1991/К укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «ФК Інвест Хаус» 04 жовтня 2019 року в зв`язку з безпідставністю пред`явлення, визнання дій неправомірними, протиправними та такими, що принижують честь та гідність та посягання і приниження репутації, як громадянина України; скасування виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем зареєстрований за № 1178 від 19 травня 2020 року про стягнення в примусовому порядку з нього на користь ТзОВ ФК «Інвест Хаус» заборгованість що виникла по кредитному договору № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року з відповідними додатками, визнання дій неправомірними, припиненими та такими, що принижують честь та гідність, як громадянина України; зобов`язати Львівську регіональну філію ДП «Національні інформаційні системи» усунути заходи обмеження відчуження рухомого майна, а саме, легкового автомобіля MERCEDES-BENZ 208, д.н.з НОМЕР_1 зареєстрований у Нововолинському МРВ ДАІ у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець Русецький Павло Сергійович та Львівська регіональна філія ДП «Національні інформаційні системи» - задоволити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича від 19 травня 2020 року № 1178 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ ФК «Інвест Хаус» заборгованості за період з 04 жовтня 2019 року по 08 травня 2020 року у розмірі 110960,56 грн., що виникла по кредитному договору № 14.9/8/07 КМК від 30 листопада 2007 року.

Стягнути з ТзОВ ФК «Інвест Хаус» в дохід держави 840,80 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повний текст судового рішення складено 22 березня 2021 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М. О. Федечко