Провадження №: 4-с/755/22/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Гриценка О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук Катерина Леонідівна, стягувач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на дії приватного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук Катерина Леонідівна, стягувач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на дії приватного виконавця.

Відповідно до заявлених вимог, заявник просить суд визнати тривалу бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. щодо невчинення процесуальних дій (ВП № 58308342 від 06.02.2019 року) з повернення переданого нею третій особі ( ОСОБА_3 ) на зберігання майна боржнику (після фактичного виконання в повному обсязі рішення суду за виконавчим документом ( ВЛ № 2604/24484/12 від 07.10.2013 року)) неправомірною та незаконною.; Зобов`язати приватного виконавця в.о. м. Києва Каращук К. Л. усунути порушення, повернути в установленому законом порядку та у спосіб боржнику (за описом) майно, передане на зберігання зберігану ОСОБА_3 ; Визнати неправомірним і незаконним порушення приватним виконавцем в.о. м.Києва Каращук К. Л. строків вчинення виконавчих дій в межах ВП № 58308342.

Скаржник в судове засідання не з`явилася, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. До початку судового розгляду скарги подала до суду заяву про розгляд без її участі в якій заявлені вимоги підтримала та просив задовольнити скаргу в повному обсязі з підстав викладених у ній та позиції. Яка викладена письмово.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук Катерина Леонідівна в судове засідання не з`явилася, свого представника до суду не направида, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку. До суду подала письмлві заперечнння на скаргу, в яких просила відмовити в задоволенні заявлених вимог в повному обсязі зпідстав викладених у їх змісті.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. Причини неяки в судове засідання не відомі.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності скаржника, приватного виконавця та заінтересованих осіб.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни перебувало виконавче провадження № 58308342 від 06.02.2019 року, з примусового виконання виконавчого листа № 2604/24484/12, виданого 07.10.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 1 214 000,00 грн та 1214,00 грн., судового збру, що підтверджується копією інформаційної довідки про виконавче провадження від 14.06.2020 року.

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни від 12.11.2019 року, вказане виконавче провадження було закінчене в порядку п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону Ураїни «Про виконавче провадження».

Крім того, як встановлено, в межах виконавчого провадження № 58308342 від 06.02.2019 року, з примусового виконання виконавчого листа № 2604/24484/12, виданого 07.10.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Каращук Катериною Леонідівною було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 03 квітня 2019 року.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ч. 1 ст. 5 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керується принципом верховенства права та діє виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом. Вказані положення також кореспондуються із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Права та обов`язки виконавця визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», за приписами якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. В тому числі, виконавець зобов`язаний накладати арешт на кошти та інші цінності боржника.

Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, котрий накладається державним виконавцем у межах суми стягнення за виконавчим провадженням (з урахуванням виконавчого збору та витрат на та проведення виконавчих дій) шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, винесенням постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї, винесенням постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та проведенням опису майна боржника і накладенням на нього арешту.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривні та іноземній валюті, інші цінності. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Слід зазначити, що Законом № 606-14 та Законом України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що накладений державним виконавцем арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту, а відкриття нових рахунків у банках чи інших фінансових установах боржником-юридичною особою чи підприємцем є підставою для направлення державним виконавцем відповідним правоохоронним органам матеріалів для притягнення винних осіб до відповідальності (ст. 76 Закону).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається на суму боргу за виконавчим документом з урахуванням виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій, штрафів. Якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, визначену судом за поданням державного виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється.

Згідно ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Як вбачається з матеріалів скарги та копії інформаційної довідки про виконавче провадження від 14.06.2020 року, виконавче провадження № 58308342 від 06.02.2019 року, з примусового виконання виконавчого листа № 2604/24484/12, виданого 07.10.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва, перебувало на виконанні у приватного виконавця Каращук Катерини Леонідівни та було закінчено, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду, відповідно до п. 9. ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що Приватним виконавцем Каращук Катериною Леонідівною було вчинено усі необхідні дії, визначених Законом для примусового виконання рішення суду.

Крім того, будь-які докази, які вказували б на порушення приватним виконавцем чинного законодавста прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Щодо тверджень сторони скаржника, про неналежне виконання приватним виконавцнм своїх повноважень під час зідйснення професійної діяльності, що стосується рішень дій, бездіяльності, неналежного виконнання обов`язків при примусовому виконанні виконавчого листа № 2604/24484/12, виданого 07.10.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 1 214 000,00 грн та 1214,00 грн., судового збру, в пезультаті чого було винесено 21.08.2020 року Міністерством юстиції України наказ № 2219/7 про застосування до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук Катерини Леонідівни дисципліеарного стягнення, яким уведено і дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 12.08.2020 року оформлене протоколом №36 та зупинено діяльність даного приватного виконавця строком на три місяці, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду скарги, у відповідності до рішення Окружного Адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року у справі № 640/20614/20 визнано протиправним та скасовано оформлене протоколои №36 від 12.08.2020 року рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців в частині притягнення Приватного виконавця Каращук Катерини Леонідівни до дисцплінарної відповідальності, а також визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 2219/7 ві 21.08.2020 року «Про застосуванння до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук Катерини Леонідівни дисциплінарного стягнення».

Дане рішення набрало законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, законість повноважень під час зідйснення професійної діяльності Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук Катерини Леонідівни при примусовому виконанні виконавчого листа № 2604/24484/12, виданого 07.10.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук Катерина Леонідівна, стягувач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на дії приватного виконавця не підлягають задоволенню.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук Катерина Леонідівна, стягувач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на дії приватного виконавця - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 18 січня 2021 року.

Відомості щодо учасників справи:

Скаржник: ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

Суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук Катерина Леонідівна, (місце знаходження: 01033, м. Київ, вул. Тарасівська, 2, оф. 21);

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 );

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , (місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Суддя: