Справа № 638/3779/21
Провадження № 2-з/638/189/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Щепіхіна В.В. розглянувши без повідомлення учасників справи заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (Відповідач 1), ОСОБА_3 (Відповідач 2), третя особа 1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , третя особа 2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу та дарування квартири недійсними, застосування наслідків недійсності договорів, переведення прав покупця за договором купівлі-продажу квартири. Одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до змісту якої позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та її чоловік ОСОБА_2 (Відповідач 1) перебувають у шлюбі, але спільне подружнє життя, довіра та взаєморозуміння було втрачене назавжди. Тому, ОСОБА_2 , передбачаючи можливе розірвання шлюбу, на думку ОСОБА_1 , навмисно, шляхом розробки схеми придбання квартири через свою матір, отримав у особисту власність квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору дарування між ним та його матір`ю.

Як зазначає заявник, мати ОСОБА_2 ОСОБА_6 отримала від сина грошові кошти для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу з третьою особою 1 ( ОСОБА_7 ) після чого набула право власності на спірну квартиру. В цей же день 1.11.2019 вона подарувала її своєму синові на підставі договору дарування. Таким чином, зазначена квартира в порушення закону перейшла в особисту приватну власність ОСОБА_2 . Заявником подано позов про визнання недійсним вказаних договорів, оскільки вона вважає, що реальним покупцем за договором купівлі-продажу квартири з третьою особою повинен бути ОСОБА_2 , а не його мати, яка не має фінансової можливості на придбання вказаної квартири. На думку заявника, кошти, за які ця квартира придбаваласть на підставі договору купівлі-продажу з третью особою 1, є спільною сумісною власністю, а тому дії ОСОБА_2 спрямовані на уникнення можливості для заявника включити квартиру за адресою: АДРЕСА_2 до складу майна, що перебуває в спільній сумісній власності подружжя.

Заявник вважає, що не вжиття заходу забезпечення позову, з яким вона звернулася до суду, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки існує реальна загроза вчинення відповідачами подальший дій, пов`язаних з відчуженням квартири ще до прийняття рішення. Тоді новий власник буде вважатись добросовісним набувачем, і для виконання рішення суду, у разі його задоволення на користь позивача, останній змушений буде звертатися з новою позовною заявою вже про витребування майна.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову може бути подана одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позов, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Положення частини 2 цієї статті передбачають, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, зміст та вимоги позовної заяви дійшов наступного висновку.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить застосувати вид забезпечення шляхом заборони щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 . Такий вид забезпечення передбачений положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України, проте суду необхідно з`ясувати відповідність заявлених видів забезпечення позову позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. В позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати недійсними договори купівлі-продажу та дарування квартири, застосувати наслідкі недійсності договорів, перевести права покупця за договором купівлі-продажу квартири на ОСОБА_1 .

Також, із позовної заяви вбачається, що на теперішній час в Дзержинському районному суді перебуває на розгляді спір за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. І саме у зв`язку з неможливістю, через дії відповідачів, включення до складу майна, що перебуває в спільній сумісній власності, квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , заявник вимушена звернутись до суду з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та дарування квартири разом з заявою про забезпечення такого позову.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Суд зазначає, що вид забезпечення позову заявника як заборона щодо відчуження нерухомого майна (квартири) є таким, що відповідає меті заявленого позову, і його невжиття істотно ускладнить чи унеможливіть виконання рішення суду або ефективний захист заявника, або поновлення порушених чи оспорюваних його прав та інтересів. При цьому даний вид забезпечення позову буде співмірним із заявленими позивачем вимогами.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що станом на 21.09.2020 року квартира загальною площею 38,3 кв.м. (реєстраційний номер 101) за адресою АДРЕСА_2 належать в розмірі 1 частини на праві приватної власності ОСОБА_2 , що є колишнім чоловіком ОСОБА_1 , оскільки шлюб між ними розірвано на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.11.2020 р. по справі №638/5225/20.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача.

Враховуючи наявність спору між позивачем та Відповідачем 1 в іншому провадженні щодо поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності, наявність спірної вкартири, що стосується предмету даного заявленого позову, у власності Відповідача 1, суд враховує можливість вчинення дій з боку Відповідача 1, пов`язаних з відчуженням квартири, що може ускладнити виконання рішення у разі його задоволення на користь позивача. Вид забезпечення у вигляді заборони щодо відчуження квартири, на думку суду, є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, оскільки його застосування унеможливіть подальші дії, пов`язані зі зміною правового статусу даного нерухомого майна або його власників.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При цьому, суд вважає, що забезпечення позову у вказаний спосіб не завдасть шкоди сторонам, оскільки заборона відчуження майна тимчасово перешкоджає вчиняти дії щодо його відчуження. При цьому майно залишається у повному володінні та користуванні власника такого майна, та у разі відмови у позові заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що вказаний спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа 1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , третя особа 2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу та дарування квартири недійсними, застосування наслідків недійсності договорів, переведення прав покупця за договором купівлі-продажу квартири задовольнити.

Забезпечити позов, а саме заборонити вчиняти дії щодо відчуження майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 38,3 кв.м. (реєстраційний номер 101), що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя В. В. Щепіхіна