КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/249/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача - Білич І.М.

суддів - Слюсар Т.А., Коцюрби О.П.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М.,

по цивільній справі № 754/17335/19 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Каланчацька селищна рада Каланчацького району Херсонської області, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в якій просила встановити факт, що вона ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), проживала постійно на момент відкриття спадщини з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_2 , факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження заявниці. ОСОБА_1 вказує, що в межах шестимісячного строку встановленого законом вона не звернулась із заявою про прийняття спадщини, тому просила встановити факт її спільного проживання із спадкодавцем посилаючись на те, що на момент смерті спадкодавця вони проживали разом, що підтверджується довідкою муніципального унітарного підприємства «Ремонтно - експлуатаційна організація Алупка» Республіка Крим від 24 жовтня 2019 року, розташованого на тимчасово окупованій території, яку просить прийняти до уваги судом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Кушнеренко Т.В. , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 ,подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просила суд скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення вимог заяви в повному обсязі.

Посилаючись на порушеннясудом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповнез`ясуванням обставин, що мають значення для справи. При цьому вказуючи, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги розділ 11, глави 10, п. 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій. Зазначаючи, що єдиною перепоною у підтвердження проживання зі спадкодавцем є те, що відповідна довідка видана невизнаною, окупаційною владою та не може бути прийнятою нотаріальними органами.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Учасники справи про день і час її розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. До початку розгляду справи заявник та її представник та зацікавлена особа подали заяви про можливий розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності в силу положень ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року було визначено Деснянський районний суд м. Києва судом, як такий, що забезпечить розгляд цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Каланчацька селищна рада Каланчацького району Херсонської області, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надала доказів, що вона є єдиною спадкоємницею після смерті матері, а при її житті вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Відсутні докази звернення із заявою про прийняття спадщини, відмови у вчиненні нотаріальних дій та підстав такої відмови. Надана довідка житлового управління може свідчити лише про реєстрацію заявника за адресою місця проживання спадкодавця, матері заявника.

Розглядаючи справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, відповідно до ст.ст. 315, 319 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи якщо, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, за відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Судом при розгляді справи встановлено, що батьками заявника ОСОБА_5 є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 ( мати заявника), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 8 жовтня 2019 року Каланчацьким РВ ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області та зроблено відповідний актовий запис № 6 (а.с. 13).

Звертаючись до суду із даною заявою про встановлення факту постійного проживання на момент смерті зі спадкодавцем ОСОБА_1 вказувала, що вона є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_2 .

На підтвердження спільного проживання з спадкодавцем заявником додано до матеріалів справи довідку муніципального унітарного підприємства «Ремонтно - експлуатаційна організація Алупка» Республіка Крим від 24 жовтня 2019 року, розташованого на тимчасово окупованій території, відповідно до якої ОСОБА_2 (спадкодавець) була зареєстрована по день смерті за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15).

Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Згідно із ч.1 ст.17 Закону від 15 квітня 2014 року № 1207 -VІІ у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Не приймаючи до уваги вказану вище довідку суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано вважав, що вона не може свідчити про факт постійного проживання заявниці разом з матір`ю на момент відкриття спадщини, оскільки містить лише інформацію про реєстрацію ОСОБА_1 та спадкодавиці за однією адресою, що в свою чергу не підтверджує того, що вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Також, відповідно до наявної в матеріалах справи відповіді Приватного нотаріуса Чаплинського районного нотаріального округу Ткаченко С.А. від 3 червня 2020 року №92/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилась.

У своїй заяві ОСОБА_1 вказувала на те, що довідка муніципального унітарного підприємства «Ремонтно - експлуатаційна організація Алупка» Республіка Крим від 24 жовтня 2019 року не може бути прийнята до уваги нотаріусом, що підтверджується листом нотаріуса у аналогічній справі.

Відповідно до ч.1 ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, заявником не надано суду відмови нотаріуса, щодо неможливості видачі свідоцтва про спадщину, без встановлення саме тих фактів, про які просить заявник.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Вони фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду щодо встановлених обставин справи.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 березня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді