РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Шаренко С.Л.,
при секретарі - Вареник К.В.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -
26.10.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшов позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , в якому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд здійснити поділ на рівні частини ј частки в нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на вказану частку , а також компенсувати ОСОБА_2 в розмірі його частки у спільному сумісному майні на суму 70 000 гривень.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, вона та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 4 липня 2010 по 14.05.2018. Шлюб було розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.04.2018. За час шлюбу в 2014 році сторони придбали майно :1/4 частку в нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу. В реєстрі прав, власником приміщення вказаний відповідач ОСОБА_2 . На сьогоднішній день вартість спірної частки в нежитловій будівлі становить 140 000 грн. Також позивач вказує, що оскільки відповідач не заперечує проти отримання компенсації, за належну йому 1/8 часту в нежитловому приміщенні, то вона звертається до суду з позовом про визнання майна спільною сумісною власністю, а також, оскільки вона готова відшкодувати вартість 1/8 частки, яка належить відповідачеві , визнати за нею право власності на ј нежитлового приміщення.
15.12.2020 відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що ј частка в нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , та він погоджується, що вартість цієї частки складає 140 000 грн. та відповідно його частка у спільній сумісній власності становить 70 000 грн. Також відповідач зазначив, що він надає згоду на присудження йому грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно. Таким чином відповідач зазначив, що позов ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та бажає отримати грошову компенсацію 1/8 частки у праві спільної сумісної власності у розмірі 70 000 грн.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, довірила представляти свої інтереси адвокату Марусяк А.Р.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив про визнання позову в повному обсязі та зазначив, що не заперечує проти присудження йому грошової компенсації. Також просив розглядати справу без його участі.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 04.07.2010 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 13.04.2018 розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова. (а.с. 8-96).
В період шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1707, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко О.Є. ними придбана ј частка нежитлової будівля літ. «А-1», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано 15.08.2014 за відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 4).
Згідно інформаційно-консультаційної довідки ТОВ «Юридична компанія «Всесвіт», яка є суб`єктом оціночної діяльності (сертифікат оціночної діяльності № 990/19 від 20.12.2019) вірогідна ціна ј частки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (округлено) складає 140 000 грн. (5-6).
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Суд зазначає, що дійсно відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Таким чином, судом встановлено та сторонами не заперечується, що ј частки нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 придбана в період шлюбу та є спільною сумісною власністю сторін.
Згідно частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Частинами 1, 4, 5 ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.367ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
В той час, згідно із положенням ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Приписами ч.1 ст.365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Відповідно до висновку Верховного суду України, викладеного постанові від 24 лютого 2016 року у цивільній справі №6-2784цс15, положеннями статті 365ЦК України встановлено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
У даній справі, ј частка нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю колишнього подружжя; належна відповідачеві 1/8 частка не значна та відповідач не заперечує проти її компенсації.
За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура відшкодування вартості частини майна, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні.
В постанові від 23 листопада 2016 року по цивільній справі №6-1943цс16 Верховний суд дійшов наступного правового висновку: аналіз положень статті 365ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.
Вказані судові рішення свідчать про єдність практики застосування положень ст.365 ЦК України. Виходячи із встановлених у справі обставин, з урахуванням при вирішенні спору інтересів всіх співвласників, суд вирішує питання щодо наявності підстав вважати, що припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника.
Згідно з вимогами ч.4 ст.263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно інформаційно-консультаційної довідки вартість спірної частки нежитлового приміщення складає 140 000 грн. Даний висновок щодо вартості майна відповідачем визнаний.
Оцінюючи ці докази відповідно до вимог ст.ст.77,78, 89ЦПК України на предмет належності та допустимості, суд не вбачає будь-яких підстав для їх не прийняття чи відхилення.
Відповідач не заперечує проти припинення його права у спільній частковій власності, а тому на переконання суду частка відповідача у праві спільної власності на вищезазначене нерухоме майно є не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, що свідчить про наявність обставини, передбаченої п.4 ч.1 ст.365 ЦК України, для припинення права відповідача в справі спільної власності.
Надаючи оцінку наданим позивачкою доказів на підтвердження заявлених нею вимог та обставин, що містяться у позові, суд дійшов висновку, що припинення права власності на 1/8 частку відповідача у праві спільної власності на ј частку нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням бажання відповідача отримати грошову компенсацію, не завдасть відповідачеві істотної шкоди, як співвласнику, і з огляду на те, що позивачем виконано вимоги, встановлені ст.365 ЦК України щодо гарантії сплати вартості такої частки, зазначене у сукупності дозволяє дійти висновку про достатність правових підстав для задоволення позову шляхом припинення права відповідача на частку в нерухомому майні на підставі, передбаченої ст.365 ЦК України, визнання за позивачем права власності на ј частку нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та присудження на користь відповідача грошової компенсації вартості частки за рахунок коштів ОСОБА_3 .
Представник позивача не просила суд покладати на відповідача понесені позивачем судові витрати, а тому в цій частині суд не вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.
На підставі викладеного та керуючись ч.1 та ч.2 ст.365, ч.3 ст. 358, ч.1 та ч.2 ст.367 ЦК України, ч.2 ст.72, ст.102, ст.106, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя - задовольнити.
Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ј частки у нежитловій будівлі літ. «А», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та визнати ідеальні частки подружжя у цьому майні рівними без його реального поділу.
Припинити право власності ОСОБА_2 , на 1/8 частки у нежитловій будівлі літ. «А», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на ј частину нежитлової будівлі літ. «А», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Шаренко С.Л.