Ухвала

23 березня 2021 року

м. Київ

справа № 369/10153/16-ц

провадження № 61-4121ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Юлія Вадимівна, про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку, витребування майна у добросовісного набувача,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності.

Позов обґрунтовував тим, що 03 лютого 1989 року між ним і ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського району м. Києва. В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 стверджував, що шлюбний договір між ним та ОСОБА_3 не був укладений. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2013 року вказаний шлюб між сторонами було розірвано. Зі слів ОСОБА_2 , за час згаданого шлюбу за його особисті кошти було набуто на ім`я ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , при цьому він надавав згоду на укладання договору купівлі-продажу даної квартири. ОСОБА_2 стверджував, що ОСОБА_3 за час шлюбу ніде не працювала, особистого доходу не мала. ОСОБА_2 вказував, що з часу розлучення він змушений проживати зі своєю матір`ю та двома сестрами в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 протиправно здає їх спільну квартиру в оренду. Оскільки спірна квартира була набута під час шлюбу сторін, ОСОБА_2 вважав, що це майно повинно бути поділено і за ним має бути визнано право власності на її 1/2 частину. Просив поділити у рівних частинах майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яке є об`єктом його та ОСОБА_3 права спільної сумісної власності та визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку, витребування майна у добросовісного набувача.

Позов ОСОБА_5 обґрунтовано тим, що за період вище згаданого шлюбу нею та ОСОБА_2 було набуто: 27 листопада 1996 року 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 ; 28 вересня 2001 року квартиру АДРЕСА_1 . 28 грудня 2016 року ОСОБА_3 дізналась, що 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , що є їх з ОСОБА_2 спільною сумісною власністю, була одноособово відчужена останнім на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 2016 року ОСОБА_1 ОСОБА_3 стверджувала, що на вказаний продаж згоди не давала. З урахуванням збільшених позовних вимог ОСОБА_3 просила, визнати 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , укладений 12 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю. В. Визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_3 . Витребувати у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_3 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року первісний позов задоволено. Поділено у рівних частинах майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яке є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання про судові витрати. Зустрічний позов задоволено. Визнано 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , укладений 12 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю. В. Визнано в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_3 право власності на ј частини житлового будинку АДРЕСА_3 . Витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_3 . Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року залишено без змін.

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить судові рішення скасувати в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі продажу Ѕ частини спірного житлового будинку, визнання в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_3 права власності на ј частини спірного житлового будинку, витребування у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 ј частини спірного житлового будинку та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок компенсації погоджену сторонами вартість спірного житлового будинку. В іншій частині залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, постановах Верховного Суду: від 02 жовтня 2019 року у справі № 643/14768/16, від 19 грудня 2018 року у справі № 2-4440/11, від 28 лютого 2019 року у справі № 472/34/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 723/1983/16-ц, від 21 серпня 2018 року у справі № 757/32440/15-ц, від 02 квітня 2018 року у справі № 522/12782/15-ц, від 25 січня 2018 року у справі № 520/9193/15-ц, від 20 січня 2021 року у справі № 2/4440/11, від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16-ц, від 03 травня 2018 року у справі № 755/200923/14-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявник посилається на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки встановлено обставини на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

У касаційній скарзі заявником викладено клопотання про зупинення дії рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року та постанови Київського апеляційного суду в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного майна та визнання права власності ОСОБА_3 на ј частини спірного житлового будинку, а також зупинити виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року в частині витребування майна до закінчення касаційного провадження.

Клопотання обґрунтовує тим, що існує реальна загроза відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що унеможливить у подальшому поворот виконання рішення, у зв`язку з чим є підстави для задоволення клопотання.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Оскільки заявником не наведено обґрунтованих підстав зупинення дії та виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року, а також не додано доказів, які б підтверджували наявність підстав для зупинення виконання судових рішень, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання та дію оскаржуваного судового рішення, то клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Юлія Вадимівна, про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку, витребування майна у добросовісного набувача, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року.

Витребувати з Києво-Святошинського районного суду Київської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 369/10153/16-ц.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання та дії рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик