Справа № 496/605/20
Провадження № 2-о/496/42/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

присяжних: Іванова В.І., Рожкован О.М.,

за участю секретаря судового засідання Мединської К.І.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження заяву військової частини НОМЕР_1 , заінтересована особа: Біляївський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника звернувся до суду з заявою в якій просить визнати старшого прапорщика контрактної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 серпня 2003 року ОСОБА_2 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України з командиром в/ч НОМЕР_1 та його було призначено командиром відділення зв`язку 5 дивізіону, та його зараховано до списків особового складу частини та постановлено на всі види забезпечення. В подальшому ОСОБА_2 було призначено на посаду головного старшини військової частини НОМЕР_1 . 02 березня 2017 року ОСОБА_2 уклав новий контракт з Міністерством Оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 5 років. ОСОБА_2 народився в с. Костево Лебединського району, Сумської області, зареєстрований за адресою військової частини в якій він проходив службу: АДРЕСА_1 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 . 23 жовтня 2018 року старший прапорщик ОСОБА_2 не вийшов на військову службу, пошуки силами особового складу частини за місцем його мешкання та у с. Нерубайське, Біляївського району Одеської області позитивних результатів не дали, телефони його відключені. Виплату грошового забезпечення ОСОБА_2 було призупинено з 23 жовтня 2018 року у зв`язку з самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 . Про порядок проходження військової служби ОСОБА_2 було відомо і до часу самовільного залишення військової частини він виконував покладені на нього завдання, за характеристикою оцінений позитивно, представник заявника зазначає, що за 17 років військової служби подібних випадків з ОСОБА_2 не траплялося. 24 жовтня 2018 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до начальника Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області та 26 жовтня 2018 року до начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області з проханням допомогти розшукати ОСОБА_2 , однак пошуки позитивних результатів не дали, станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 за місцем постійного проживання не з`являвся, будь-які відомості про його місце знаходження відсутні та його місце перебування нікому не відоме вже більше року. Визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім є необхідним для виключення його зі списків особового складу частини, тому представник заявника звернувся до суду з відповідною заявою.

Представник заявника в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи від нього наявна заява про без його участі (а.с. 63).

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника заявника прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02 березня 2017 року ОСОБА_2 уклав контракт з Міністерством Оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 5 років (а.с. 6).

23 жовтня 2018 року у зв`язку з самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 було призупинено виплату грошового забезпечення, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 241 від 07.11.2018 року (а.с. 7).

24 жовтня 2018 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до начальника Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області та 26 жовтня 2018 року до начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області з проханням допомогти розшукати ОСОБА_2 , що підтверджується листами т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 вих. № 1529 від 26.10.2018 року та вих. № 1523 від 24.10.2018 року (а.с. 8, 9).

Також з матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з останнього на користь Кредитної спілки «Істок» заборгованість у розмірі 30199,16 грн. у зв?язку з тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, що підтверджується постановою ВП № 58355725 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17.05.2019 року (а.с. 29).

Відповідно до відповіді Біляївського ВП ГУНП в Одеській області № 43?4364 від 10.06.2020 року вбачається, що на теперішній час проведеними оперативно-розшуковими заходами місце знаходження ОСОБА_2 не встановлено (а.с. 51).

Згідно відповіді Рябушківської сільської ради Лебединського району Сумської області № 02-31? 215 від 16.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 на території Рябушківської сільської ради в тому числі в селі Костів, не зареєстрований та не проживає, відомості про його місце проживання та перебування відсутні (а.с. 53).

Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України від 10.06.2020 року вбачається, що відомостей про перетинання ОСОБА_2 державного кордону не виявлено (а.с. 54).

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 на теперішній час в КНП «Біляївська ЦРЛ» не знаходиться та не перебуває на стаціонарному лікуванні у КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров?я» (а.с. 58, 64-67).

Згідно відповіді Територіального управління державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві № 06.6? 066112731 від 18.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 , який підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України перебуває у розшуку (а.с. 59).

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

За положеннями статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи розшук ОСОБА_2 ведеться на території України, яка контролюється державною владою України.
Події на Сході України, які тривають з 2014 року, унеможливлюють діяльність органів України на території окремих районів Луганської та Донецької областей.
А отже є неможливим наразі проведення розшукових дій стосовно ОСОБА_2 на тимчасово непідконтрольній території Луганської області, а з урахуванням того, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем не виключає той факт, що він може перебувати на непідконтрольній території зазначених областей

Жодних доказів протилежного представник заявника не надає, тому враховуючи той факт, що ОСОБА_2 на сьогоднішній день перебуває у розшуку, через те, що підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, суд приходить до висновку про відсутність сукупності визначених цивільним законодавством підстав для оголошення ОСОБА_2 безвісно відсутнім, оскільки це буде перешкоджати розшуку підозрюваного, а тому вимоги заявника є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Біляївський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (адреса: Одеська область, м. Біляївка, вул. Кіпенко, 6) про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутнім відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.01.2021 року.

Суддя Буран В.М.

Присяжні: Іванов В.І.

Рожкован О.М.