Ухвала

16 березня 2021 року

м. Київ

справа № 645/789/20

провадження № 61-4151ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у лютому 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договорами позики, який в подальшому уточнила, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь заборгованість за договорами позики від 14 лютого 2017 року, 22 лютого 2017 року, 01 березня 2017 року, 24 квітня 2017 року у розмірі 500 000,00 грн, з яких 114 867,12 грн - сума позики за договорами від 14 лютого 2017 року, 22 лютого 2017 року, 01 березня 2017 року, 24 квітня 2017 року; 96 677,12 грн - штраф за договорами від 14 лютого 2017 року, 01 березня 2017 року, 24 квітня 2017 року; 288 455,76 грн - відсотки річних за договорами від 14 лютого 2017 року, 01 березня 2017 року, 24 квітня 2017 року, а також стягнути судові витрати.

Рішенням рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договорами позики від 14 лютого 2017 року, 22 лютого 2017 року, 01 березня 2017 року та 24 квітня 2017 року та договорами про відступлення права вимоги від 04 лютого 2020 року в загальному розмірі 500 000,00 грн, з яких 114 867,12 грн - сума позики за договорами від 14 лютого 2017 року, 22 лютого 2017 року, 01 березня 2017 року та 24 квітня 2017 року; 96 677,12 грн - штраф за договорами від 14 лютого 2017 року, 01 березня 2017 року та 24 квітня 2017 року; 288 455,76 грн - відсотки річних за договорами від 14 лютого 2017 року, 01 березня 2017 року та 24 квітня 2017 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

11 березня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ціна позову у справі № 645/789/20 становить 500 000 грн, тому вона є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов