Справа №463/1196/21
Провадження №2/463/879/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Романської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христини Романівни, треті особи ОСОБА_6 в особі її законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідачів, просять ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 42605392 від 18.08.2018 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 101 за ПАТ «ПУМБ», номер запису про право власності 27548850, прийняте державним реєстратором КП «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Х.Р., а також витребувати на їх користь зазначену квартиру з незаконного володіння ОСОБА_5 .

Як на підставу позову посилаються на те, що квартира була їхнім єдиним місцем проживання та в силу вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на неї не могло бути звернуто стягнення. Крім того, звернення стягнення відбулось не у спосіб, передбачений рішення суду від 24.06.2015, після чого квартира незаконно була відчужена відповідачу ОСОБА_5 .

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Залучено до участі в справі третіх осіб. Визначено строк та черговість подання заяв по суті справи.

До початку розгляду справи по суті представник позивачів подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та заборони відповідачу ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії щодо зміни її технічних характеристик, в т.ч. здійснювати ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування. Мотивує тим, що відповідач як власник квартири вправі її відчужити або ж видозмінити, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Оглянувши матеріали справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Крім того, як зазначив ЄСПЛ у рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у цьому рішенні ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Також, при вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи предмет позовних вимог та те, що відповідач ОСОБА_5 як власник квартири вправі її відчужити, суд вважає заяву в частині накладення арешту підставною та постановляє ухвалу про її задоволення, оскільки не вжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Обґрунтованість вказаного припущення суду підтверджується тим, що вказані дії відповідач ОСОБА_5 може здійснити під загрозою витребування у нього квартири.

Водночас, слід відмовити у задоволенні вимоги про заборону відповідачу ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії щодо зміни технічних характеристик квартири, оскільки сторона позивачів не долучила до матеріалів справи жодного доказу, який би підтверджував, що квартира перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 .

Одночасно, поряд із застосуванням заходів забезпечення позову суд вважає за необхідне застосувати зустрічне забезпечення.

Так, відповідно до частин першої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зазначена норма ЦПК узгоджується зі змістом Принципу 8 Принципів попередніх і забезпечувальних заходів в міжнародному цивільному процесі, прийнятих Асоціацією міжнародного права у 1996 році: суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті відмови у позові. При вирішенні питання про гарантії суд повинен враховувати можливості позивача відповісти на вимогу про відшкодування збитків.

Таким чином, метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично цей інститут права зберігає існуючий status quo між сторонами до ухвалення рішення суду по суті спору.

Під час розгляду справи № 760/19023/18 (постанова від 17.02.2020) Верховний Суд вказав, що виходячи із системного тлумачення норм частин першої і третьої статті 154 ЦПК України реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за винятком випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до частини четвертої статті 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ята статті 154 ЦПК України).

Повертаючись до обставин справи яка розглядається суд не може не зауважити, що він уже розглядав цивільну справу про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42605392 від 18.08.2018, прийняте державним реєстратором КП «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Х.Р., згідно якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка була предметом іпотеки, зареєстровано за ПАТ «ПУМБ» (справа № 463/6487/18). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.09.2019, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 22.01.2020, в задоволенні позову відмовлено.

Крім того, суду відомо, що у справі № 463/1930/19 Личаківський районний суд м. Львова ухвалив рішення, яким усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 в особі її законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_1 , з наданням іншого житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Цим же рішенням знято з місця реєстрації (місця проживання) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 в особі її законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Як про існування першої, так і про існування другої справи сторона позивачів суду не повідомляла, хоча в силу вимог п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України приховування доказів не допускається. Крім того, очевидно що вказана інформація має важливе значення для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Також, суд враховує, що у справі № 463/6487/18 вживались заходи забезпечення позову, які діяли більше одного року. Суд розуміє, що цей позов має інші підстави і звернення до суду з новим позовом є беззаперечним правом позивачів, однак і обтяження, пов`язані з вжиттям заходів забезпечення позову не можуть постійно тривати лише через те, що позивач почергово подає різного роду позови відносно одного й того ж майна.

Більше того, у справі № 463/1930/19 суд зняв відповідачів з реєстрації за адресою АДРЕСА_3 і в силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 154 ЦПК України така обставина зобов`язує суд застосувати зустрічне забезпечення. Суд свідомий того, що вказане рішення ще не набрало законної сили, однак і позивачі не надають жодної інформації щодо цих обставин, чим по суті, позбавляють суд можливості визначитись з питанням про те, чи існують обставини, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 154 ЦПК України.

Зрештою, не слід забувати, що заходи забезпечення позову, які вжиті цією ухвалою стосуються майна особи, яка жодним чином не порушувала прав позивачів.

Тому, керуючись засадами виваженості, розумності та справедливості, з метою забезпечення пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку належить досягти у цій справі суд вважає за необхідне застосувати зустрічне забезпечення шляхом покладення на позивачів обов`язку внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 45 000 грн. і суд не буде заперечувати, якщо ці кошти будуть внесені кожним з позивачів по 15 000 грн.

При визначенні такого розміру суд не відштовхується від ціни позову, оскільки положення статті 154 ЦПК України не містять такої вказівки.

Натомість, визначаючи таку суму суд враховує обставини справи, а також те, що відповідач ОСОБА_5 , який жодним чином не порушував прав позивачів і який є власником майна, до прикладу, міг би відчужити квартиру та отримати дохід. Однак, внаслідок вжиття заходів забезпечення позову він обмежений в можливостях розпорядження майном і одночасно, протягом розгляду справи в силу вимог ст. 322 ЦК України він зобов`язаний нести витрати щодо утримання такого майна.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христина Романівна, треті особи ОСОБА_6 в особі її законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна задовольнити частково.

У порядку забезпечення позовних вимог, до розгляду справи по суті накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 101.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Копію ухвали для відома направити позивачам, для подальшого скерування такої до органів виконавчої служби.

Застосувати у справі зустрічне забезпечення шляхом зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі 45 000 грн. (сорок п`ять тисяч грн.).

Визначити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 десятиденний строк надання зустрічного забезпечення з дня постановлення ухвали про зустрічне забезпечення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що у випадку не виконання вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що інформація про депозитний рахунок, на який слід внести зазначені кошти розміщена на офіційному веб-сайті Територіального управління Державної судової адміністрації в Львівській області (https://lv.court.gov.ua/tu14/gromadyanam/depozit/)

Стягувач ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

ОСОБА_10 , АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Стягувач ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Боржник ОСОБА_5 , АДРЕСА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню. Термін пред`явлення до виконання становить три роки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Леньо С. І.