Провадження № 2/734/335/21 Справа № 734/251/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 березня 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Бузунко О.А.,

при секретарі - Галюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін в залі суду в смт Козелець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 та просить суд продовжити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області № 734/2252/13-ц від 10 вересня 2013 року на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною 23 років.

Позов мотивований тим, що за рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області № 734/2252/13-ц від 10 вересня 2013 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти 1/3 частини всіх видів заробітку для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів виникли обставини, які потребують подальшого стягнення аліментів на дитину з відповідача.

Дочка, ОСОБА_3 , на даний час є студенткою 1 курсу денної форми навчання Київського національного торговельно-економічного університету і тому потребує матеріальної допомоги в період навчання.

У зв`язку з тим, що донька навчається на денній формі навчання та не має змоги офіційно працевлаштуватись та отримувати доходи, вона потребує додаткової матеріальної допомоги. Водночас, батько, ОСОБА_2 , не надає їй матеріальної допомоги на реалізацію особистих потреб, а саме: проїзд громадським транспортом, придбання одягу, предметів особистої гігієни, тощо.

Таким чином, ОСОБА_2 , усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно матеріального забезпечення доньки.

ОСОБА_1 зазначила, що відповідач є цілком здоровою, дієздатною людиною, аліментів нікому не сплачує, стягнень по іншим виконавчим документам не має. Відповідно зазначеного позивач вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

2. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову щодо стягнення з нього аліментів на утримання меньшої дитини в розмірі 1/3 доходів, оскільки його старша донька також навчається і на її утримання він також сплачує аліменти.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

1. Позивач в судове засідання не з`явилася. 25 лютого 2021 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

1. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 січня 2021 року справа була передана судді Бузунко О.А.
2. Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін; відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин.

1. ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , батьком якої є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 02. ОСОБА_3 є повнолітньою.

2. Відповідно до довідки, виданої Київським національним торговельно-економічним університетом, № 1367/30 від 28 вересня 2020 року, ОСОБА_3 є студенткою першого курсу денної форми навчання факультету економіки, менеджменту та психології Київського національного торговельно-економічного університету. Термін закінчення навчання за навчальним планом здобувача вищої освіти освітнього ступеня «бакалавр» - червень 2024 року.

3. ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 /згідно з довідкою № 1793, виданою 16 листопада 2020 року за підписом Деснянського селищного голови/.

4. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 18 лютого 2000 року уклали шлюб /відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області/. Після реєстрації шлюбу дружина почала іменуватися прізвищем « ОСОБА_6 ».

5. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 липня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

V. Оцінка Суду.

1. Згідно з ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

2. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

3. Згідно з ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

4. В Україні повноліття наступає з 18 років.

5. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття.

6. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

7. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

8. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

9. ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 просила суд продовжити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області № 734/2252/13-ц від 10 вересня 2013 року на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною 23 років.

10. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
11. За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено ст. 16 цього Кодексу.
12. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
13. При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
14. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України.
15. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
16. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
17. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.
18. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
19. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
20. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
21. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
22. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
23. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
24. Предметом позову у цій справі по суті є продовження стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається, на підставі рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

25. Вказана вимога є незаконною та не може бути ефективним способом захисту порушених прав у судовому порядку в межах правового поля. Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість захистити свої права у порядку та спосіб, які не суперечать діючому законодавству.
26. Однак обраний позивачем спосіб захисту такому порядку суперечить, оскільки рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини діяло до 21 січня 2021 року і його подальша пролонгація не передбачена діючим законодавством, є незаконною і суперечить самій суті рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яке позивач просить подовжити і на період, коли дитина стала повнолітньою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 199 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:
в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Відомості про учасників провадження:
ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_5 МО України (смт Десна), місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Бузунко

Повний текст рішення складений 24 березня 2021 року