Справа № 478/1765/20 Провадження № 2-ві/478/3/21
У Х В А Л А

22 березня 2021 року смт. Казанка

Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Томашевський О.О., за участю секретаря судового засідання Григоренко Н.О., розглянувши заяву представника відповідача - адвоката Задерецького Віталія Анатолійовича про відвід головуючого судді Іщенко Христини Валеріївни, подану в межах розгляду цивільної справи № 478/1765/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди землі,

В с т а н о в и в:

В провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди землі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2020 року, головуючим суддею визначено суддю Іщенко Х.В .

Ухвалою суду від 13 січня 2021 року провадження у справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання.

15 березня 2021 року до Казанківського районного суду Миколаївської області надійшла заява представника відповідача - адвоката Задерецького В.А. про відвід головуючого судді Іщенко Х.В., яка мотивована тим, що суддею було порушено норми процесуального законодавства, оскільки нею було постановлено ухвалу про прийняття заяви позивача щодо зміни предмету позовних вимог та ухвалено продовжувати судовий розгляд з урахуванням поданих позивачем уточнень до позову.

На думку представника відповідача - адвоката Задерецького В.А., суддя Іщенко Х.В. не звернула уваги, що подана позивачем заява про зміну предмета позову не відповідала вимогам процесуального законодавства, зокрема: копія вказаної заяви не була надана стороні відповідача.

У зв`язку з цими обставинами, суддя допустила однобокий підхід до розгляду справи та порушила право відповідача на подання своїх заперечень проти заяви про зміну предмета позову.

Як зазначає представник відповідача, через вказані дії судді, у сторони відповідача виникають сумніви у безсторонності, незалежності та неупередженості суду за суб`єктивним критерієм.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 березня 2021 року визнано заяву представника відповідача - адвоката Задерецького В.А. про відвід судді Іщенко Х.В., необґрунтованою, та передано вирішення питання про відвід іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 року, вирішення питання про відвід передано судді Томашевському О.О.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове за сідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Оглянувши дану заяву, суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про відвід та дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Так, відповідно до ст.ст. 3, 10 ЦПК України цивільні справи вирішуються на основі закону, за умов, що виключають сторонній вплив на них. Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу. Можливість заявити відвід суду має забезпечити надійний захист процесу від ймовірного негативного впливу з боку упередженого суду. Метою відводу судді є недопущення до вирішення справи упередженого судді.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Із наведеного слідує, що відвід повинен бути вмотивований із наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, то це є підставою для відмови у його задоволенні.

Лише, встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Як вбачається з письмової заяви про відвід, позивач зазначає підставу відводу, яка фактично передбачена п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, а саме: інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, а тому підстави відводу потребують доказуванню.

Проте, викладені обставини заявленого відводу не містять передбачених законом випадків про відвід складу суду, та заявником не надано будь-яких доказів, на підтвердження доводів щодо упередженості головуючого судді у цивільній справі.

Слід зауважити, що незгода з прийнятими процесуальними рішеннями судді, не може бути підставою для відводу, позаяк є виключно предметом оскарження (апеляційного чи касаційного перегляду) прийнятих рішень.

Щодо суб`єктивного критерію, за яким у сторони відповідача виникли сумніви в неупередженості судді Іщенко Х.В., то, з цього приводу, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Підсумовуючи викладене вище, суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про відвід, оскільки підстави звернення із заявою про відвід судді - є суб`єктивною оцінкою заявника та не можуть бути підставами для відводу, за відсутності доказів протилежного.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 38-40, 182, 260, 261 ЦПК України, суддя,

П о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Задерецького Віталія Анатолійовича про відвід головуючого судді Іщенко Христини Валеріївни, подану в межах розгляду цивільної справи № 478/1765/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди землі - відмовити.

Цивільну справу № 478/1765/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди землі, - передати для продовження розгляду в тому ж складі суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 22 березня 2021 року.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області О.О.Томашевський