Постанова

Іменем України

11 березня 2021 року

м. Київ

справа № 200/14457/16

провадження № 61-10949св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кривоспицькою Аллою Юріївною, на постанову Дніпровського апеляційного суду в складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В. від 14 липня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «АКПІБ»), ОСОБА_2 про визнання поруки та договорів поруки припиненими.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 15 вересня 1979 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб. 28 липня 2010 року, між ОСОБА_2 , ТОВ «Авіто Дніпро» та ПАТ «Промінвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «АКПІБ» були укладені два договори поруки № 163/15-10 та № 166/15-10, за умовами яких ОСОБА_2 поручився перед банком за виконання ТОВ «Авіто Дніпро» зобов`язань за кредитними договорами № 160/02-10 та № 164/02-10, укладених 28 липня 2010 року між ТОВ «Авіто Дніпро» та ПАТ «Промінвестбанк». Умови вказаних кредитних договорів передбачали процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 22% річних. З 01 січня 2011 року ПАТ «Промінвестбанк» без отримання попередньої згоди з боку ОСОБА_2 в односторонньому порядку було збільшено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами по двом кредитним договорам на 1 відсоток річних - до 23 відсотків річних. 30 грудня 2014 року господарським судом Дніпропетровської області було винесено ухвалу у справі № 38/5005/13184/2011 про банкрутство ТОВ «Авіто Дніпро», якою було ліквідовано ТОВ «Авіто Дніпро». На підставі вказаної ухвали 21 січня 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис № 4053225 про припинення ТОВ «Авіто Дніпро».

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки № 163/15-10 від 28 липня 2010 року, укладеного між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 та визнати припиненим договір поруки № 163/15-10 від 28 липня 2010 року, укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 ; визнати припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки № 166/15-10 від 28 липня 2010 року, укладеного між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 ; визнати припиненим договір поруки № 166/15-10 від 28 липня 2010 року, укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2 , просила стягнути солідарно з відповідачів судові витрати на її користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_2 по договору поруки № 163/15-10 від 28 липня 2010 року, укладений між ОСОБА_2 , ТОВ «Авіто Дніпро» та ПАТ «АКПІБ». Визнано припиненою поруку ОСОБА_2 по договору поруки № 166/15-10 від 28 липня 2010 року, укладеного між ОСОБА_2 , ТОВ «Авіто Дніпро» та ПАТ «АКПІБ». Визнано припиненим договір поруки № 166/15-10 від 28 липня 2010 року, укладений між ОСОБА_2 , ТОВ «Авіто Дніпро» та ПАТ «АКПІБ». Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року апеляційну скаргу ПАТ «АКПІБ» задоволено. Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Постанова апеляційного суду мотивована відсутністю правових підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 не є стороною оспорюваних договорів. права та/або охоронювані законом інтереси позивача не порушені.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2020 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року, у якій заявник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначену постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судами норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 2-588/10, постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 569/11865/16-ц, у постанові Верховного Суду у справах: № 761/23565/15-ц, № 755/28001/14-ц, № 910/1864/17, № 592/6046/17, № 910/11429/18, № 644/6063/17, 2-5061/10, № 464/4475/16-ц, у постанові Верховного Суду України у справах: 6-97цс13, № 6-70цс14, № 3-196цс14, № 6-1161цс15, № 6-152цс13, № 6-160цс13, № 6-43цс13 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а також необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду у справі № 658/1991/15-ц та застосованого судом апеляційної інстанції (пункт 2 та 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Разом з тим, заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичних обставин справи, а саме судом апеляційної інстанції необґрунтовано відхилено клопотання про витребування та дослідження доказів, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У серпні 2020 року на адресу Верховного Суду від ПАТ «АКПІБ» надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому заявник просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. Зазначає, що апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що у цій справі у ОСОБА_1 відсутнє право на позов у матеріальному розумінні, тому що укладені договори поруки не стосуються її прав та обов`язків, оскільки з нею не укладались. Права ОСОБА_1 ніяким чином не порушені, так як згідно норм СК України та правових висновків Верховного Суду, які є обов`язковими для врахування судом, за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної власності подружжя, яка виділена в натурі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу

№ 360/1627/17 з Бородянського районного суду Київської області.

Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 28 липня 2010 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Авіто Дніпро» було укладено кредитний договір про відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 160/02-10, відповідно до умов якого товариство отримало кредит у розмірі 21 991 300 грн зі строком повернення суми кредитної лінії до 13 червня 2013 року, із зобов`язанням сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 22 відсотки річних, комісію за управління та обслуговування кредитної лінії у розмірі 0,5 відсотки річних від ліміту кредитної лінії.

28 липня 2010 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ТОВ «Авіто Дніпро» було укладено кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 164/02-10, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 40 500 000 грн зі строком повернення суми кредитної лінії до 13 червня 2013 року, із зобов`язанням сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 22 відсотки річних, комісію за управління та обслуговування кредитної лінії в розмірі 0,5 відсотки річних від ліміту кредитної лінії.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами, між ОСОБА_2 , ТОВ «Авіто Дніпро» та ПАТ «Промінвестбанк» був укладений договір поруки № 163/15-10 від 28 липня 2010 року, за умовами якого у випадку невиконання та/або прострочення виконання ТОВ «Авіто Дніпро» зобов`язань за кредитним договором № 160/02-10 по сплаті ПАТ «Промінвестбанк» заборгованості по кредиту в сумі 22 000 000 грн, із строком погашення ліміту кредитної лінії до 13 червня 2013 року, згідно графіку, процентів за користування кредитом, нарахованих із розрахунку 22 відсотки річних, комісійної винагороди за управління та обслуговування кредитної лінії в розмірі 0,5 відсотки річних від ліміту кредитної лінії, неустойки (штрафу, пені), збитків, завданих ПАТ «Промінвестбанк», ОСОБА_2 зобов`язується виконати зобов`язання по сплаті ПАТ «Промінвестбанк» вказаних вище і несплачених ТОВ «Авіто Дніпро» сум.

Також, 28 липня 2010 року між ОСОБА_2 , ТОВ «Авіто Дніпро» та ПАТ «Промінвестбанк» було укладено договір поруки № 166/15-10, за умовами якого у випадку невиконання та/або прострочення виконання ТОВ «Авіто Дніпро» зобов`язань за кредитним договором № 164/02-10 по сплаті ПАТ «Промінвестбанк» заборгованості по кредиту в сумі 40 500 000 грн., із строком погашення ліміту кредитної лінії до 13 червня 2013 року, згідно графіку, процентів за користування кредитом, нарахованих із розрахунку 22 відсотки річних, комісійної винагороди за управління та обслуговуваннякредитної лінії в розмірі 0,5 відсотки річних від ліміту кредитної лінії, неустойки (штрафу, пені), збитків, завданих ПАТ «Промінвестбанк», ОСОБА_2 зобов`язується виконати зобов`язання по сплаті ПАТ «Промінвестбанк» вказаних вище і несплачених ТОВ «Авіто Дніпро» сум.

Змістом п.п. «з» пункту 3.8 кредитних договорів передбачено, що фінансова порука ОСОБА_2 на всю суму зобов`язань ТОВ «Авто Дніпро» за цим договором оформляється з обов`язковим наданням згоди подружжя.

Відповідно до пункту 2.2. договорів поруки № 163/15-10 та № 166/15-10 поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й позичальник, але в будь-якому випадку розмір відповідальності поручителя не повинен перевищувати розмір забезпеченого зобов`язання, зазначеного в пункті 2.1 договорів поруки.

Згідно пункту 5.2 договорів поруки № 163/1510 та № 166/15-20 збільшення обсягу відповідальності поручителя за цими договорами та переведення боргу за кредитними договорами на нового боржника відбувається виключно за взаємною згодою сторін.

Звернувшись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що з 01 січня 2011 року ПАТ «Промінвестбанк», без отримання попередньої згоди від поручителя ОСОБА_2 , в односторонньому порядку було збільшено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами по двом кредитним договорам на 1 відсоток річних - до 23 відсотків річних.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод та інтересів, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого вирішити питання про задоволення вимог або відмову у їх задоволенні.

На підставі норми статті 559 ЦК України поручитель наділений правом на звернення до суду із позовом про визнання поруки припиненою, що узгоджується із нормами статті 16 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 658/1991/15-ц викладено правовий висновок, згідно якого порука є способом забезпечення виконання зобов`язання (стаття 553 ЦК України), а договір поруки не створює обов`язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, і не має майнового характеру.

Вбачається, що за договорами поруки є ОСОБА_2 .

З позовними вимогами про визнання припиненою поруки, припиненими вищевказаних договорів поруки № 163/15-10 та № 164/02-10 від 28 липня 2010 року, поручителем за якими є ОСОБА_2 , звернулася позивач - ОСОБА_1 , яка не є стороною договорів поруки, не є поручителем.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд правильно виходив із того, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання поруки та договорів поруки припиненими, оскільки ОСОБА_1 не є стороною у вказаних договорах поруки, а самі договори поруки не створюють обов`язків для неї за цими договорами.

Висновки апеляційного суду не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах, що зазначені заявником у касаційній скарзі.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кривоспицькою Аллою Юріївною, залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун