Постанова

Іменем України

17 березня 2021 року

м. Київ

справа № 2-796/2006

провадження № 61-568св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - відкрите акціонерне товариство «Трест «Генічеськагробуд»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Миловським Сергієм Володимировичем, на постанову Херсонського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року (з урахуванням ухвали Херсонського апеляційного суду від 16 червня 2020 року про відкриття апеляційного провадження) у складі колегії суддів: Орловської Н. В., Воронцової Л. П., Полікарпової О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2006 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на стаціонарні непересувні будинки для відпочинку (ч 1 ж) площею 51,9 вартістю 508,00 грн; будиночок для відпочинку (ш 1 ж) площею 52,2 вартістю 426,00 грн; будиночок для відпочинку (щ 1 ж) площею 51,9 вартістю 516,00 грн; будиночок для відпочинку (є 1 ж) площею 51,9 вартістю 517,00 грн; будиночок для відпочинку (ю 1 ж) площею 51,9 вартістю 516,00 грн; будиночок для відпочинку (я 1 ж) площею 51,9 вартістю 516,00 грн; будиночок для відпочинку (27) площею 37,2 вартістю 365,00 грн; будиночок для відпочинку (29) площею 37,2 вартістю 365,00 грн; будиночок для відпочинку (31) площею 37,2 вартістю 365,00 грн, які розміщені за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на підставі усної домовленості відповідач придбав у відкритого акціонерного товариства «Трест «Генічеськагробуд» (далі - ВАТ «Трест «Генічеськагробуд») вищезазначене майно за ціною 900 000 крб, сплативши кошти за касовим ордером від 26 червня 1993 року № 49, та набув право власності на нього.

У червні 2006 року він (позивач) придбав у ОСОБА_2 будиночки для відпочинку за ціною, визначеною у звіті оцінки. Через відсутність у продавця правовстановлюючих документів нотаріально ця угода посвідчена не була, тому просив підтвердити право власності у судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2006 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на будиночок для відпочинку (ч 1 ж) площею 51,9 вартістю 508 грн; будиночок для відпочинку (ш 1 ж) площею 52,2 вартістю 426 грн; будиночок для відпочинку (щ 1 ж) площею 51,9 вартістю 516 грн; будиночок для відпочинку (є 1 ж) площею 51,9 вартістю 517 грн; будиночок для відпочинку (ю 1 ж) площею 51,9 вартістю 516 грн; будиночок для відпочинку (я 1 ж) площею 51,9 вартістю 516 грн; будиночок для відпочинку (27) площею 37,2 вартістю 365 грн; будиночок для відпочинку (29) площею 37,2 вартістю 365 грн; будиночок для відпочинку (31) площею 37,2 вартістю 365 грн, які розміщені за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ВАТ «Трест «Генічеськагробуд», яке не брало участь у справі, оскаржило його в апеляційному порядку.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 16 червня 2020 року клопотання ВАТ «Трест «Генічеськагробуд» задоволено, поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2006 року.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ВАТ «Трест «Генічеськагробуд» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року апеляційну скаргу ВАТ «Трест» Генічеськагробуд» задоволено.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2006 року скасовано та постановлено нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовлячи у позові, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції вирішено питання прав власності щодо нерухомого майна, право розпорядження яким віднесено до виключних повноважень органу управління ВАТ «Трест Генічеськагробуд», яке не було залучене до участі у справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11 січня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Миловський С. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Херсонського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року (з урахуванням ухвали Херсонського апеляційного суду від 16 червня 2020 року про відкриття апеляційного провадження), в якій просить її скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/9100/14-ц, від 02 вересня 2020 року у справі № 757/15679/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 175/1057/17-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 911/2635/17, від 29 жовтня 2020 року у справі № 200/6831/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд апеляційної інстанції, поновлюючи строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, ухвалене у 2006 році, залишив поза увагою значний термін, тривалістю в 13,5 років, з дати прийняття оскаржуваного рішення, не надав оцінку відсутності у ВАТ «Трест Генічеськагробуд» письмових доказів, підтверджуючих право власності на спірне майно, та виходив із того, що спірні будиночки розташовані на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні у ВАТ «Трест Генічеськагробуд».

На час ухвалення Генічеським районним судом Херсонської області рішення від 03 серпня 2006 року у даній справі спірні будиночки ВАТ «Трест Генічсськагробуд» на правах власності не належали, обліковувалися за приватною особою і Генічеським районним судом Херсонської області при винесенні оскаржуваного рішення не вирішувалися питання щодо прав, свобод, інтересів та обов`язків ВАТ «Трест Гемічеськаїробуд».

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Генічеського районного суду Херсонської області цивільну справу № 2-796/2006 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно.

Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2021 року справу № 2-796/2006 призначено до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Обставини справи

Встановлено, що предметом спору є дев`ять будинків для відпочинку, які за змістом позовної заяви, були придбані ОСОБА_2 26 червня 1993 року на підставі усного договору з ВАТ «Генічеськагробуд».

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що у червні 2006 року між ним та відповідачем досягнута усна домовленість про продаж належних ОСОБА_2 дев`яти будинків для відпочинку, розміщених на АДРЕСА_2 , однак через відсутність у останнього правовстановлюючих документів на спірне майно неможливо оформити таку угоду у належній для цього формі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_2 помер, у зв`язку з чим ухвалою Херсонського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року до участі у справі залучений його правонаступник ОСОБА_3 .

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Миловським С. В., на постанову Херсонського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року (з урахуванням ухвали Херсонського апеляційного суду від 16 червня 2020 року про відкриття апеляційного провадження) є посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/9100/14-ц, від 02 вересня 2020 року у справі № 757/15679/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 175/1057/17-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 911/2635/17, від 29 жовтня 2020 року у справі № 200/6831/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи касаційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що: «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Отже, національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46 - 53, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) вказано, «що тлумачення норм національного законодавства, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження».

Подібні висновки зроблені в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/9100/14-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 175/1057/17-ц, на які посилається заявник.

Встановлено, що ухвалою Херсонського апеляційного суду від 16 червня 2020 року задоволено клопотання ВАТ «Трест «Генічеськагробуд», поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2006 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ВАТ «Трест «Генічеськагробуд» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 серпня 2006 року у цій справі, тобто через понад 13,5 років, апеляційний суд виходив із того, що ВАТ «Трест «Генічеськагробуд» не брало участі у розгляді справи в суді першої інстанції, а про оскаржуване рішення товариству стало відомо у березні 2020 року, у зв`язку з чим вважав, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлено.

Водночас, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що 11 грудня 2008 року представник ВАТ «Трест «Генічеськагробуд» знайомився з матеріалами справи та на підставі поданої ним заяви за підписом Голови правління ВАТ «Трест «Генічеськагробуд» отримав копії судових рішень у справі.

Мотивів, за яких апеляційний суд уважав наведені позивачем обставини поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 03 серпня 2006 року, ухвала апеляційного суду не містить, а тому сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку не є належним мотивуванням для поновлення такого строку.

Зазначене є підставою для скасування як оскарженої постанови Херсонського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року, так і ухвали Херсонського апеляційного суду від 16 червня 2020 року про поновлення строку на апеляційне оскарження, відкриття апеляційного провадження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення постановлене без додержання норм процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, ухвалу Херсонського апеляційного суду від 16 червня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року скасувати і передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Миловським Сергієм Володимировичем, задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського апеляційного суду від 16 червня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун