Провадження №2/523/946/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Кащавцевої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», за участю третіх осіб без самостійних вимог: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить визнати виконавчий напис нотаріуса від 04.02.2010р. про звернення стягнення на майно нежитлове приміщення першого поверху, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ПП «Самсар» таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 10.09.2020р. було відкрито провадження у справі та призначений розгляд справи в загальному позовному провадженні.

Після закриття підготовчого судового засідання ухвалою суду від 01.02.2021р., справу було призначено до судового розгляду.

В призначені судові засідання на 04.03.2021р., 18.03.2021р. позивач не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через його представника, про що свідчать довідкові листи (а.с.76,88).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас, неявки позивача в судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушенням як положень Цивільного процесуального кодексу України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Аналіз приведеного вище свідчить про те, що саме позивач не проявляє зацікавленості у розгляді справи, затягуючи її розгляд з незрозумілих суду причин.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В свою чергу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Тобто, з точки зору закону умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання є ряд чинників, а саме: повторна неявка позивача поспіль у судове засідання; належне повідомлення позивача про час розгляду справи; відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання або неповідомлення їх суду; неявка позивача в судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті; відсутність заяви позивача про розгляд справи в його відсутності.

Заяви про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходило.

Неявка позивача в судове засідання є перешкодою для дотримання цивільно-процесуальних принципів, оскільки суд позбавлений права приймати участь у збиранні доказів у справі та доведеності їх перед судом.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги, суд в силу ч.9 ст.158 ЦПК України вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позовних вимог постановлені ухвалою суду від 10.09.2020р.

Керуючись ч.9 ст.158, ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст. 257, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», за участю третіх осіб без самостійних вимог: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню залишити без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позовних вимог постановлені ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.09.2020р. шляхом скасування зупинення стягнення у виконавчому провадженні №62728370.

Після набрання ухвали суду законної сили, копію ухвали в частині скасування заходів забезпечення позовних вимог, направити до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., для відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повної ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано суддею 18 березня 2021р.

Суддя