Справа №522/9180/19
Провадження №2/522/2732/21
23 березня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі
головуючого судді Донцова Д.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Смокової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ - Лізинг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Таксі «Лідер» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,
До Приморського районного суду м. Одеси 29.05.2020 року звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Шкамерда К.С.) від 16.07.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ-Лізинг», третя особа Таксі «Лідер» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - у загальному порядку.
26.09.2020 року позивачкою було подано уточнену позовну заяву відповідно якої визначено, що позовні вимоги пред`явлені до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ - Лізинг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Таксі «Лідер» та просила стягнути заподіяну матеріальну шкоду внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, що складає вартість виконання робіт, необхідних для відновлення транспортного засобу позивача у розмірі 328656,83 гривень.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 04.08.2016 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Dacia Logan д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя вул. Розумовська та вул. Мечнікова на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по вул. Прохоровський сквер з боку вул. Прохоровська на зелений сигнал світлофора, від зіткнення автомобіль Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_2 відкинуло праворуч на автомобіль Lexus LX470 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , який стояв на вул. Розумовська, перед перехрестям з вул. Мечнікова на червоний сигнал світлофора. Внаслідок зіткнення водій автомобілю Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, а автомобіль, що належить ОСОБА_1 механічні пошкодження.
Звертаючись із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ - Лізинг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Таксі «Лідер», позивач зазначає, з пояснень свідка ОСОБА_5 встановлено, що водій ОСОБА_2 керував таксі Dacia Logan д.н.з. НОМЕР_1 , також з пояснень самого ОСОБА_2 зазначено, що під`їжджаючи до перехрестя він зупинився на червоний сигнал світлофору, однак його пасажирка з дитиною сказала, що вона поспішає, тому він виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофору, в результаті чого сталося ДТП. З фотознімків автомобіля Dacia Logan д.н.з. НОМЕР_1 вбачається відношення вказаного авто до організації під назвою «Таксі-Лідер», яка надає послуги по перевезенню пасажирів. У зв`язку з чим позивач зробив висновок, що ОСОБА_2 перебуваючи за кермом автомобіля, виконував свої трудові обов`язки покладені на нього ТОВ «ТАКСІ-ЛІДЕР». Також позивач зазначає, що автомобіль Dacia Logan д.н.з. НОМЕР_1 належить ТОВ «РВ-Лізинг», та перебував в оренді ТОВ «Таксі-Лідер», тому позивач вважає, що стягнення підлягає з трьох відповідачів.
Після повторного авторозподілу 04.10.2019 року вказана справа надійшла до провадження судді Донцова Д.Ю.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2019 року прийнято до розгляду та призначено цивільну справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2020 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначити до судового розгляду по суті.
10.07.2020 року до суду надана інформація з ГУ ПФУ в Одеській області, відповідно якої з відповідно даних, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб, за особу ОСОБА_2 , як за найманого працівника, за період 01.01.2011 року по 31.05.2020 року страхувальники ТОВ «РВ-Лізинг» та ТОВ «Таксі-Лідер» не звітували.
10.11.2020 року відповідач ТОВ «Таксі-Лідер» на виконання ухвали суду про витребування доказів, повідомив, що ОСОБА_2 не перебуває та не перебував у трудових відносинах з ТОВ «Таксі-Лідер», стосовно цивільних правовідносин зазначено, що декілька років тому ОСОБА_2 у ТОВ «Таксі-Лідер» брав в оренду автомобіль для власних потреб. Детальну інформацію та підтверджуючи документи надати немає можливості, у зв`язку з закінченням терміну давності їх зберігання.
10.11.2020 року відповідач ТОВ «РВ-Лізинг» на виконання ухвали суду про витребування доказів, повідомив, що ОСОБА_2 не перебуває та не перебував у трудових відносинах з ТОВ «РВ-Лізинг».
17.03.2021 року представником позивача адвокатом Портним М.І. надано суду заяву про розгляд судового засідання без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
В судове засідання 17.03.2021 року сторони по справі не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Відповідачі також не з`являлись в судові засідання, будучі повідомленні належним чином, що були призначені протягом розгляду справи.
Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 23.03.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.08.2016 року відповідач ОСОБА_2 в м. Одесі на регульованому перехресті вул. Розумовська вул. Мечникова, керуючи автомобілем «Дасіа» д/н НОМЕР_1 виїхав на червоний сигнал світлофора внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Фольцваген» д/н НОМЕР_2 , який відкинуло на автомобіль «Лексус» д/н НОМЕР_4 . Автомобілі отримали механічні пошкодження, після чого ОСОБА_2 місце пригоди залишив.

Згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 04.10.2016 року по справі №522/17473/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Автомобіль Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

Відповідно до висновку №3918 експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_2 виконаного експертом Лузановим О.П. 25.10.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП станом на 04 серпня 2016 року складає 377656,83 гривень.

Транспортний засіб Dacia Logan д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП, був застрахований, відповідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ4834523 від 19.08.2015 року, виданий страховою компанією «Галицька».

Позивач зазначає, що ПрАТ СК «Галицька» 24.02.2017 року повідомили про виплату страхового відшкодування в розмірі 49000 гривень, тому сума, що підлягає до відшкодування позивачу внаслідок ДТП становить 377656,83 49000 = 328656,83 гривень.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1, п.2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, за змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до положень статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідачем не надано суду ніяких доказів на підтвердження, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду яка висловлена в постанові від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц:

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином право позивачки на звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди до винуватця є законним та обґрунтованим.

З приводу заявлених вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ - Лізинг» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таксі «Лідер» суд зазначає наступне.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Витребувані докази не підтверджують перебування у трудових відносинах ОСОБА_2 з зазначеними юридичними особами, а тому підстави для застосування положень ст. 1172 ЦК України до виниклих правовідносин відсутні.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з тим, що до стягненню підлягає сума у розмірі 328656,83 гривень саме з ОСОБА_2 , як з винуватця у дорожньо-транспортній пригоді. Суд приймає розрахунок позивачки, оскільки зазначена сума визначена з врахуванням сплаченого страхового відшкодування у розмірі 49000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до змісту ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що за подання даного позову Позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3286,57 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 24.04.2020 року на зазначену суму, тому зазначена сума також підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 158 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи ті обставини? що суд відмовляє у задоволенні вимог пред`явлених до Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ - Лізинг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Таксі «Лідер», наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову, які вжиті ухвалою суду від 30.11.2020 року.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 15, 16, 22, 23, 988, 990, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.1 ст. 223, ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України;

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ - Лізинг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Таксі «Лідер» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 328656 (триста двадцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3286 (три тисячі двісті вісімдесят шість) гривень 57 копійок.

В задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ - Лізинг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Таксі «Лідер» відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2020 року, а саме: скасувати арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «ТАКСІ «ЛІДЕР» () в розмірі 109552 (сто дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві гривні) 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 23.03.2021 року.

Суддя Д.Ю. Донцов