Справа № 362/4751/20
Провадження № 2/362/801/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідачі зареєстровані у належному йому на праві приватної власності будинку АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що з 2010 року відповідачі не проживають за місцем своєї реєстрації, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням.

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Оскільки відповідачі, які отримали копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подали відзив на позов і не заперечили проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується доданими до позовної заяви письмовими доказами, а саме: інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2020 року (а.с. 8).

Згідно із листами Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 12.01.2021 року №№ 06/02-12 і 07/02-12 обидва відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37, 38).

Відповідно до довідок Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області №№ 220 і 221 від 03.09.2020 року, громадяни ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за місцем своєї реєстрації не проживають (а.с. 10, 11).

За змістом актів обстеження умов проживання від 01.09.2020 року, громадяни ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за місцем своєї реєстрації не проживають протягом останніх десяти років (а.с. 12, 13).

Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР).

Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Натомість, відображену у довідках Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області №№ 220 і 221 від 03.09.2020 року та актах обстеження умов проживання від 01.09.2020 року, інформацію про те, що громадяни ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за місцем своєї реєстрації не проживають з 2010 року, - суд оцінює критично і не приймає її до уваги, оскільки факт непроживання відповідачів за місцем їх реєстрації повністю і достовірно спростовано тією обставиною, що обидва відповідачі отримали судові повідомлення про розгляд даної справи саме за місцем своєї реєстрації.

На переконання суду, вказана обставина повністю підтверджує той факт, що відповідачі дійсно проживають за місцем своєї реєстрації.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 - 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, - позивач не довів ту обставину, на яку він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: існування факту, що відповідачі понад десять років не проживають за місцем їх реєстрації.

Отже, під час розгляду справи в судовому засіданні, судом не встановлено того факту, що факту, що відповідачі понад десять років не проживають за місцем їх реєстрації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено того факту, що відповідачі понад десять років не проживають за місцем їх реєстрації.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

При цьому, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенням позову, судовий збір слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР, ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду - 24 березня 2021 року.