Провадження № 4-с/761/17/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

за участю секретаря Когут Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) Полісмак Олександр Олександрович, ОСОБА_2 про визнання дій старшого державного виконавця неправомірними, скасування постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України та відновлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) Полісмак Олександр Олександрович, ОСОБА_2 , в якій заявниця просить:

- визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) Полісмак Олександра Олександровича щодо скасування ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, у виконавчому провадженні № 41489415, неправомірними.;

- скасувати постанову ВП № 41489415, винесену 09.06.2020 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) Полісмак Олександра Олександровича про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, з примусового виконання виконавчого листа № 2610/23392/201, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 08.04.2013, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 та до досягнення повноліття дітьми, постанови №761/39512/12, виданої 11.03.2020 Київським апеляційним судом, про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі, в розмірі 20270,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття;

- відновити боржнику ОСОБА_2 тимчасове обмеження у праві виїзду особи з України.

В обґрунтування скарги заявниця посилається на те, що на виконанні у Шевченківському районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 41489415 з примусового виконання виконавчого листа № 2610/23392/201, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 08.04.2013, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 та до досягнення повноліття дітьми, постанови №761/39512/12, виданої 11.03.2020 Київським апеляційним судом, про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі, в розмірі 20270,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) Полісмак О.О. 09.06.2020 у виконавчому провадженні №41489415, неправомірно скасував тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 з України.

Підставою для скасування тимчасового обмеження стало те, що у боржника ОСОБА_2 відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Однак заявник вважає такі твердження необґрунтованими, та зазначає, що у ОСОБА_2 існує заборгованість зі сплати аліментів.

Так, за перший квартал 2013 року боржник ОСОБА_2 отримав дохід від ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» у сумі 159200,00 грн, розмір аліментів 1/3; таким чином, заборгованість зі сплати аліментів складає 53066,67 грн;

за 4 квартал 2013 року боржник ОСОБА_2 , отримав дохід від ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» у сумі 2 540 000,00 грн, частина аліментів 1/3; таким чином, заборгованість зі сплати аліментів складає 846 666,67 грн;

за 1 квартал 2016 року боржник ОСОБА_2 , отримав дохід від ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» у сумі 220 000,00 грн, частина аліментів 1/3; таким чином, заборгованість зі сплати аліментів складає 73 333,00 грн;

за 2 квартал 2016 року боржник ОСОБА_2 , отримав дохід від ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» у сумі 1946300,00 грнгрн, частина аліментів 1/3; таким чином, заборгованість зі сплати аліментів складає 648766,67 грн;

за 3 квартал 2016 року боржник ОСОБА_2 , отримав дохід від ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» у сумі 1 092 000,00 грн, частина аліментів 1/3; таким чином, заборгованість зі сплати аліментів складає 364 000,00 грн;

за 4 квартал 2016 року боржник ОСОБА_2 , отримав дохід від ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» у сумі 251921,00 грн, частина аліментів 1/3; таким чином, заборгованість зі сплати аліментів складає 83 973,67 грн.

Разом з цим, на момент виникнення зазначеної вище заборгованості,статтею 195 Сімейного кодексу України не було визначено порядок обчислення заборгованості фізичної особи підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування.

За 1 квартал 2018 року боржник ОСОБА_2 , отримав дохід від ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» у сумі 973038,00 грн, частина аліментів 1/6, оскільки в ст. 195 СК України, в редакції від 06.02.2018, яка була чинна на час отримання доходу, вже визначено порядок обчислення заборгованості по сплаті аліментів фізичної особи підприємця, який перебуває на спрощеній системі, заборгованість у ОСОБА_2 відсутня.

Отже, заборгованість боржника, ОСОБА_2 відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 за період: з 1 кварталу 2013 року по 2 квартал 2019 року, за № 949/9/26/-15-02-05-23, становить за шість місяці 2 069 806,68 грн, а тому підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України у державного виконавця не було.

За захистом свої прав заявник звернулась до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 матеріали скарги передані на розгляд судді Кондратенко О.О.

Ухвалою суду від 04.08.2020 відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 та скарга призначена до розгляду.

07.08.2020 через канцелярію суду надійшло клопотання заявника про поновлення строку для подання скарги на дії державного виконавця, оскільки пропущений з поважних причин. Зазначає, що оскаржувану постанову вона тримала 16.06.2020, в строк звернулась до суду зі скаргою на дії виконавця. Однак, ухвалою суду від 03.07.2020 скарга була повернута суддею Шевченківського районного суду м. Києва Юзьковою О.Л. без розгляду. У подальшому, після усунення недоліків скарги, нею знову були подані скарги до суду. У зв`язку з цим, та у зв`язку, з запровадженням карантинних заходів в країні на підставі постанови КМУ від 20.05.20 № 392, з подальшими змінами,строк звернення до суду був пропущений нею з поважних причин.

02.09.2020 через канцелярію суду надійшло заперечення старшого державного виконавця Полісмак О.О. на клопотання про поновлення строку для подання скарги на дії державного виконавця.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2020,на підставі розпорядження керівника апарату Зборщік А.О. від 18.09.2020 № 01-08-686, матеріали скарги передані на розгляд судді Сіромашенко Н.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2020 скаргу прийнято до розгляду.

17.11.2020 через канцелярію суду надійшли пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , в яких він просить відмовити в задоволені скарги, оскільки вважає її необґрунтовано та зазначив, що заявницею до матеріалів скарги не надано жодного доказу на підтвердження наявності у ОСОБА_2 перед нею заборгованості по сплаті аліментів. Крім цього, зазначив, на те, що заявниця в обґрунтування доводів щодо наявності заборгованості у ОСОБА_2 по сплаті аліментів безпідставно посилається на доходи, отримані ОСОБА_2 від зайняття підприємницькою діяльністю самозайнятої особи фізичної особи-підприємця, який знаходиться на спрощеній системі оподаткування, оскільки заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

В судовому засідання заявник скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_2 - адвокат Дикий Ю.О. в судовому засіданні просив відмовити в задоволені скарги у зв`язку з її необґрунтованістю.

Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) Полісмак О.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповіщав, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу без його участі.

Суд, вислухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвоката Дикого Ю.О., дослідивши матеріали скарги, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що Шевченківським районним судом м. Києва 08.04.2013 видано виконавчий лис № 2610/23392/2012, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 та до досягнення повноліття дітьми.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві Лисенко О.В., від 16.01.2014 відкрито виконавче провадження № 41489415 з виконання виконавчого листа № 2610/23392/2012, виданого 08.04.2013.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) Полісмак О.О. від 09.06.2020 у виконавчому провадження № 41489415 скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду особи з України, яке було встановлено постановою (Постанова про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 20.05.2020 головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) Лисенко Оксаною Вікторівною № 41489415). Та відповідно постанови від 22.02.2018.

З вказаної постанови вбачається, що вона прийнята відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 09.06.2020, відповідно до якої у боржника відсутня заборгованість (копія довідки міститься в матеріалах скарги).

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема, за заявою сторін виконавчого провадження.

Так, статтею 195 СК України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч. 1 ст. 195 СК України).

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно із п.п. 3, 18, 23, 24 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» - при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до ч. 8ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 756/13754/14-ц, спір між сторонами виконавчого провадження (стягувач і боржник) щодо розміру заборгованості за аліментами, відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.10.2019 у справі № 760/22598/15-ц.

Відповідно до ч. 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі.Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Разом з цим, заявником в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів, які б доводили наявність у боржника ОСОБА_2 перед нею заборгованості зі сплати аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, довідка від 09.06.2020 про відсутність заборгованості у ОСОБА_2 заявником не оскаржувалась.

Посилання заявника на те, що у боржника ОСОБА_2 існує заборгованість в розмір 2 538 629,00 грн, суд не приймає до уваги, оскільки вказану обставину заявник підтверджує довідкою , яка датована 20.05.2020 та в якій заборгованість вказана за період з 1 квартал 2013 по 1 квартал 2019 р.р., в той час як довідка від 09.06.2020 стосується іншого періоду, а саме: з листопада 2019 по травень 2020 р.р.

Разом з цим, із довідки від 09.06.2020 № 41489415 вбачається, що державним виконавцем при здійсненні розрахунку взято до уваги інформацію з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 з першого кварталу 2013 по другий квартал 2019 р.р.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови , зокрема: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Разом з цим, відсутність заборгованості у ОСОБА_2 зі сплати аліментів підтверджується довідкою від 09.06.2020.

Таким чином, заявником не доведено наявність у боржника ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 41489415, а також не спростовано викладене у довідці 09.06.2020, а тому дії державного виконавця щодо скасування постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду особи з України від 09.06.2020 є правомірними та такими, що відповідають вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з положеннями статті 450 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З урахуванням поданого клопотання заявника про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з цією скаргою, суд приходить до висновку що строк підлягає поновленню, оскільки пропущений з поважних причин.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи, що саме до обов`язків державного виконавця належить складання довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заявник не конкретизував в чому розрахунки проведені державним виконавцем є невірними та не відповідають положенням діючого законодавства, в судовому засіданні встановлено, що в діях державного виконавця не встановлено порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд приходить до висновку що відсутні законом передбачені підстави для задоволення заявлених вимог скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії старшого державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) Полісмак Олександр Олександрович, ОСОБА_2 про визнання дій старшого державного виконавця неправомірними, скасування постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України та відновлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: Н.В. Сіромашенко