ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

22 березня 2021 року

м. Харків

справа № 2012/4962/2012

провадження № 22-ц/818/2701/21

Харківський апеляційний суду в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Пилипчук Н.П.,

суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддям Харківського апеляційного суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про відшкодування матеріальної шкоди, виділ майна, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, визнання угоди такою, що не укладена, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2021 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій заявила про відвід всім суддям Харківського апеляційного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2020 було визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Пилипчук Н.П., судді - Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02 березня 2021 року справу витребувано з суду першої інстанції.

16 березня 2021 року справа надійшла до Харківського апеляційного суду.

Як вбачається з вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 заявляє про відвід всім суддям Харківського апеляційного суду, а отже - зазначеній колегії суддів.

На обґрунтування відводу зазначила, що вважає усіх суддів Харківського апеляційного суду упередженими. Конкретних доводів та доказів з цього приводу не зазначила.

Перевіривши доводи заяви про відвід колегія суддів не вбачає законних підстав для її задоволення.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 36 ЦПК України, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

При вирішенні справи «Білухапроти України»(заява№ 33949/02,.) Європейський суд з прав людини у пункті 52 свого рішення від 9 листопада 2006 р щодо об`єктивного критерію зазначив, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, зокрема, в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.

Відповідно до статті 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Єдиною підставою для відводу у даному випадку ОСОБА_1 зазначено лише про незгоду з рішеннями суддів у інших справах за її участю.

Згідно наведеної норми ч. 4 ст. 36 ЦПК України зазначені такі доводи заяви про відвід не можуть бути підставою для її задоволення.

Частинами 1,2,3 ст.40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст. ст. 36-40, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю., Маміної О.В., - визнати необґрунтованою.

Питання про відвід суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю., Маміної О.В., передати на розгляд іншому складу суду, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна