Дата документу 17.03.2021 Справа № 331/247/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 331/247/21Головуючий у 1-й інстанції Солодовніков Р.С.
Пр. № 22-ц/807/1042/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду від 20 січня 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-16) в якому на підставі ст. 1166 ЦК України просив стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на свою користь шкоду 88000,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що сума, що стягується повивачем надано розрахунок матеріальних збитків від дій відповідача, в якому зазначено, що його витрати відносяться до судових витрат, що пов`язані раніше з розглядом адміністративної справи ЄУН № 280/5196/19 і складаються з таких витрат: пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи, витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду (а.с. 9).

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_2 (а.с. 18).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2021 року (а.с. 19-20) у відкритті провадження за вищезазначеним позовом позивача у цій справі відмовлено.

Роз`яснено ОСОБА_1 право звернення до суду, який розглядав адміністративну справу, щодо можливості відшкодування судових витрат в порядку, передбаченому статтями КАС України, за наявності законних підстав.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 22-25) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суддів.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 28).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 02 лютого 2021 року (а.с. 29), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 30), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області не скористалось своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Від ОСОБА_1 апеляційному суду надійшли заяви у цій справі із додатками (а.с. 34-42, 45-52), в яких останній закликав апеляційний суд при розгляді цієї справи дотримуватись вимог цивільного процесуального права з посиланням на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі у справі ЄУН № 331/3860/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішенням.

У судове засідання 17 березня 2021 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 43-44) всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що відповідач Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області знаходиться в стадії припинення з 02.12.2020 року, але запис про його припинення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб ще відсутній (витяг з реєстру а.с. 65).

В силу вимог ст. 104 ч. 5 ЦК України юридична особа є такою, що припинилась, лише з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи і на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 у цій справ підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі за вищезазначеним позовом позивача, керувався ст. 186 ч. 1 п. 1 ЦПК України та виходив із такого.

Судом встановлено, що позов ОСОБА_1 обґрунтований тим, що відповідачем був поданий позов по адміністративній справі № 280/5196/19, по якій позивач виступав третьою особою. Як зазначає позивач у задоволені позову відмовлено. ОСОБА_1 вважає, що протиправними діями відповідача йому завдана матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню (а.с. 2).

На підставі викладеного позивач просить стягнути на свою користь шкоду, судові витрати завдані незаконним діями відповідача (а.с. 5). В обґрунтування суми, що стягується повивачем надано розрахунок матеріальних збитків від дій відповідача, в якому зазначено, що його витрати відносяться до витрат, що пов`язані з розглядом справи і складаються з наступних витрат: пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи, витрати сторін та їх їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду (а.с. 9). Враховуючи викладене позивач на підставі статті 1166, 1173-1175 ЦК України просить стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 шкоду судові витрати в сумі 88000,00 грн. (а.с. 5,16). Справу розглядати в порядку цивільного судочинства на підставі ч.5 ст.21 КАС України (а.с. 4).

Відповідно до статей 1,2 ЦПК України Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (стаття 19 ЦПК України).

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 186, пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а якщо зазначені обставини встановлені після відкриття провадження у справі закриває провадження.

Зі змісту позовної заяви, поданої ОСОБА_1 , судом першої інстанції встановлено, що позивач фактично просить не відшкодувати шкоду, а стягнути судові витрати, понесені ним при розгляді адміністративної справи №280/5196/19, що підтверджується доданими до позовної заяви розрахунками, які здійснені позивачем.

Згідно зі ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до ч.6 ст.139 КАС України, якщо апеляційний суд змінить судове рішення, або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із ч. ч. 1,3,4,5ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом зазначених норм за своєю правовою природою судові витрати, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством і лише в тому процесі, в якому розглядалась справа.

Судові витрати в адміністративній справі, зокрема ті, що пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи, витрати сторін та їх їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду, за відрив від звичайних занять є процесуальними витратами, які стягуються у порядку, визначеному КАС України.

Зазначені витрати сторін не є шкодою чи збитками у розумінні статей 22 та 1166, 1173-1175 ЦК України, не входять до складу ціни позову та не можуть стягуватися як матеріальні збитки чи шкода, оскільки є судовими витратами, що пов`язані з розглядом справи в суді, і випливають із процесуальних відносин, а не з матеріально правових.

Отже, судові витрати не є тотожними заподіяній шкоді чи матеріальним збиткам та не набувають відповідних ознак унаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому процесуальним законом порядку.

Законодавством не передбачено можливості стягнення судових витрат в адміністративній справі у порядку цивільного судочинства, як і немає правових підстав для ототожнення цих витрат і шкоди (збитків) у розумінні положень чинного законодавства.

Зазначені виводи суду узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду про те, що процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками (шкодою), що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 462/6473/16-ц за провадженням № 14-400 цс 18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц за провадженням № 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 489/5045/18 за провадженням № 14-191 цс 19).

Таким чином, питання про розподіл судових витрат, понесених під час розгляду адміністративної справи, вирішується у встановленому процесуальним законом порядку судом, який ухвалив рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства, а тому прийняв судове рішення про відмову у відкритті провадження у справі.

Зазначена обставина не перешкоджає позивачу в порядку статей 132,139,143,252 КАС України, звернутись до суду, який ухвалив рішення в адміністративній справі №280/5196/19, із заявою про розподіл судових витрат, винесення додаткового рішення, тощо, за наявності на це законних підстав.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 не спростовують обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно врахував у цій справі вищезазначені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які є обов`язковими для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказом, передбаченим ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції від 20 січня 2021 року в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 є надана останнім апеляційному суду ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі у справі ЄУН № 331/3860/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішенням (копія а.с. 37-41).

Проте, останньою не спростовуються правильно встановлені судом першої інстанції обставини цієї справи та висновки суду станом на час постановлення ухвали (20 січня 2021 року), яка є предметом апеляційного перегляду у цій справі.

Оскільки, суд першої інстанції зазначав ОСОБА_1 в ухвалі про захист його права не у спосіб подачі нового окремого позову у новій адміністративній справі, а шляхом подачі відповідної заяви в справі ЄУН 280/5196/19 (а.с. 53-64), яка вже була предметом розгляду адміністративного суду.

Дійсно в силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист ОСОБА_1 здійснює на свій розсуд.

Проте, здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб… у спосіб, визначений законом (ст. 5 ч. 1 ЦПК України).

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції правильно відмовив у відкритті провадження у цій цивільній справі на підставі ст. 186 ч. 1 п. 1 ЦПК України (заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства) за вищезазначеним позовом ОСОБА_1 до відповідача про стягнення шкоди, яка складається виключно із судових витрат останнього, як третьої особи, в адміністративній справі ЄУН 280/5196/19 (а.с. 53-64).

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачеві ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 18.03.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.