Ухвала

18 березня 2021 року

м. Київ

справа № 2001/2-585/11

провадження № 61-3401ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 21 січня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та дружину.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 31 травня 2011 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 травня 2011 року до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 травня 2011 року до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

23 червня 2011 року на виконання вказаного судового рішення Балаклійським районним судом Харківської області видано виконавчий лист № 2-585/11, який пред`являвся для примусового виконання до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (ВП № 36534667).

14 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа про стягнення аліментів на дитину.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 20 лютого 2019 року видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-585/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Постановою Харківського апеляційного суду від 21 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 20 лютого 2019 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою заяву задоволено, видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-585/11 про стягнення з

ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

01 березня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу у справі № 2001/2-585/11, в якій просить постанову Харківського апеляційного суду від 21 січня 2021 року (повний текст складено 22 січня 2021 року) скасувати в частині задоволення заяви ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа, а справу передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз касаційної скарги дає підстави для висновку, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню на підставі частини другої статті 390 ЦПК України.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії».

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

За змістом пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів.

Отже, справа № 2001/2-585/11 для цілей ЦПК України є малозначною в силу закону.

Касаційна скарга не містить доводів, які б свідчили про наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Сама по собі незгода заявника із оскарженим судовим рішенням не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

При цьому, ОСОБА_1 , у разі якщо вважає, що зобов`язання зі сплати аліментів на утримання дитини ним виконані або виконавчий документ є таким, що не підлягає виконанню, не позбавлений права надати відповідні докази державному чи приватному виконавцю, або звернутись до суду із заявою в порядку, передбаченому статтею 432 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі; справа розглянута судами двох інстанцій; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 21 січня 2021 року в справі № 2001/2-585/11.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 21 січня 2021 року в справі № 2001/2-585/11.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта