КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 760/9084/20 Головуючий у 1 інстанції Жовноватюк В.С.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1840/2021 Доповідач Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.
Суддів: Заришняк Г.М., Рубан С.М.
При секретарі: Гаврюшенко К.О.
розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою

командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1

на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: ОСОБА_3

про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 370 714, 80 грн., вартість послуг експерта в розмірі 6 200 грн. та 3769, 15 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі командир Військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 просить скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року, а саме сплату коштів за судового експерта на користь військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 6200 грн. та судові витрати (судовий збір) в розмірі 5 653, 73 грн.; переглянути розмір шкоди з урахуванням ступеня вини ОСОБА_5 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 5 653, 73 грн., посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

24 лютого 2021 року до Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 11 лютого 2020 року за адресою м. Київ, б-р. Лесі Українки, 3, сталася дорожньо-транспортна пригода , внаслідок якої автомобіль «УАЗ 3962», д.н.з. НОМЕР_2 , зіткнувся з автомобілями «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_3 , «TOYOTA LAND CRUISER 150», д.н.з. НОМЕР_4 , «PEUGEOT 307», д.н.з. НОМЕР_5 .

Внаслідок вказаної вище ДТП, зокрема, автомобілю «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_3 , який на праві власності належить позивачу ОСОБА_2 , завдано збитків на суму 370714,80 грн., що підтверджується висновком №01/02 експертизи по визначенню матеріального збитку від 30 березня 2020 року. Вартість послуг судового експерта складає 6200,00 грн.

Винним у скоєнні вказаної ДТП рішенням суду визнано водія автомобіля "УАЗ 3962", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , власником вказаного автомобіля є Військова частина НОМЕР_1 .

Під час розгляду справи ОСОБА_3 свою вину у порушеннівимог п.2.3 (б), 13.1 ПДР України не заперечував.

Звертаючись до суду із цим позовом ОСОБА_2 зазначав, що станом на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не була застрахована, а тому, позивач вважає, що саме Військова частина НОМЕР_1 має відповідати за заподіяну шкоду, оскільки під час даної ДТП солдат ОСОБА_3 проходив строку військову службу у вказаній військовій частині.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17 квітня 2020 матеріали про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП передано до військової частини НОМЕР_1 для вирішення питання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Також, суд зазначив, що відповідно до ч.4 ст.15 КУпАП при порушенні ПДР водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б КУпАП, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті органи, посадові особи, яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності (а.с.73).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №30 від 07 лютого 2019 року (витяг) з 07 лютого 2019 року зараховано до списків особового складу частини солдата ОСОБА_3 - стрільця 1 групи охорони та патрульної постової служби 4 взводу охорони та патрульно-постової служби 1 роти Військової служби правопорядку (а.с.77).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №88 від 08 травня 2020 року звільнено з військової служби ОСОБА_3 лише з 12 травня 2020 року (а.с.78).

Отже, станом на час вищезазначеної ДТП водій ОСОБА_3 проходив строкову військову службу в В/ч НОМЕР_1 . Як вбачається з військового квитка, він був водій-сантітар (а.с.74).

Згідно із наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 10 березня 2020 року №19 за результатами проведеного службового розслідування та покарання винних на ОСОБА_3 накладено дисциплінарне стягнення сувора догана за порушення ПДР, а саме п.2.3 (б), п.13.1 та вимог ст.4 абз.1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на підставі ст.48 п. "в" Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (а.с.98).

Згідно із реєстраційними даними транспортного засобу «УАЗ 3962», д.н.з. НОМЕР_2 , останній належить в/ч НОМЕР_1 (а.с.80).

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того позивачем доведено, а відповідачем не спростовано висновок експертизи по визначенню матеріального збитку, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 370 714, 80 грн. та вартість послуг експерта в розмір 6 200, 00 грн.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Так, за загальними правилами майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Проте, відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 розмір понесених матеріальних збитків, спричинених внаслідок вказаного вище ДТП, обґрунтовував висновком №01/02 експертизи по визначенню матеріального збитку від 30 березня 2020 року, згідно із яким вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження при ДТП, склала 370714,80 грн. (а.с.17-24).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідачем не спростований вищенаведений висновок, наданий позивачем в обґрунтування розміру спричиненого матеріального збитку. Своїм правом заявити клопотання про призначення відповідної експертизи відповідач також не скористався.

Таким чином, враховуючи зазначене, суд першої інстанції будучи позбавленим процесуальним законом можливості збирати докази самостійно, обґрунтовано прийняв висновок №01/02 експертизи щодо вартості матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля під час ДТП, та вірно присудив стягнути з відповідача на користь позивача 370714,80 грн. в якості відшкодування матеріального збитку.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо перегляду розміру шкоди з урахуванням ступеня вини громадянки ОСОБА_5 , не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки винуватцем вказаного вище ДТП є водій військової частини ОСОБА_3 , а вина громадянки ОСОБА_5 не була встановлена.

Таким чином, враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що вимоги позивача, щодо стягнення матеріального збитку в розмірі 370 714, 80 грн. пред`явлені до відповідача є законними та обґрунтованими.

Також, задоволенню підлягають вимоги про стягнення із відповідача вартості послуг судового експерта в розмірі 6200,00 грн. за проведення висновку №01/02 від 30 березня 2020 року, які сплачені позивачем відповідно до квитанції №718110 від 20 лютого 2020 року (а.с.49), оскільки такі витрати були направлені на відновлення ОСОБА_2 своїх прав, а отже є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., оскільки заявлені до неналежного відповідача./

Також, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач, стверджуючи, що за кермом його автомобіля перебувала під час вищенаведеної ДТП його донька, відповідні докази родинних зв`язків не надав, а схожість прізвищ не може бути безумовним доказом таких відносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 23 березня 2021 року.

Головуючий: Судді: