Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2288/21
Провадження № 2/376/1489/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участі секретаря - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позову позивачка вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 25.11.2020 року, за актовим записом № 312.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, яке складається з 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Дана квартира на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 та її дітям ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_2 .

Брат позивачки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружений не був, дітей не мав.

Його 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 у спільній сумісній власності шляхом постійного проживання зі спадкодавцем успадкувала ОСОБА_3 , але належним чином не оформила права власності на спадкове майно, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки відсутні документи, що підтверджують реєстрацію речових прав на нерухоме майно за спадкодавцем.

Відповідач у справі ОСОБА_2 , спадкоємець першої черги, відмовляється від прийняття спадщини на користь позивачки, заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав.

З урахуванням наведеного позивачка просить суд:

Визнати за нею, ОСОБА_1 , у порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , що належала брату ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.29,30).

Відповідач ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі, заперечень не має та просить не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.27).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ч. 3 ст.211 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 25.11.2020 року, за актовим записом № 312 (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, яке складається з 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Дана квартира на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 та її дітям ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 16 серпня 1999 року (а.с.17).

Брат позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , актовий запис № 236(а. с. 9), одружений не був, дітей не мав.

1/4 частку квартири померлого брата АДРЕСА_1 у спільній сумісній власності шляхом постійного проживання зі спадкодавцем успадкувала мати позивачки - ОСОБА_3 , але належним чином не оформила права власності на спадкове майно, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивачка, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією Спадкової справи № 78/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 (а. с. 31 -37).

Позивачка оформити спадщину на спадкове майно у нотаріуса не може, оскільки в неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та мати за життя належним чином не оформила документи, а тому нотаріус порекомендував їй звернутися до суду, про що позивачка отримала листа Сквирської районної державної нотаріальної контори Київської області № 809/02-14 від 07.09.2021 року (а.с.37).

Відповідач у справі ОСОБА_2 , спадкоємець також першої черги після смерті матері ОСОБА_8 , відмовляється від прийняття спадщини на користь позивачки, заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав, що підтверджується його письмовою заявою про визнання позову (а.с. 27).

Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не

припинилися внаслідок його смерті.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки відсутні документи, що підтверджують реєстрацію речових прав на нерухоме майно за спадкодавцем, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як звернутися до суду з даним позовом позивачка не має можливості, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 200,206,211, 247, 258, 259, 263-265, 351, 352, 354 ЦПК України, ст. 1216, 1217, 1218, 1261, 1268, 1297 ЦК України, суд

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , у порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , що належала брату ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.u

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко