УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретареві Нагорічній Р.М.

за участю:

скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця відділу Чечелівського ДВС м.Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції

встановив:

До Дніпропетровського районного суду надійшла вищевказана скарга, згідно вимог якої скаржник просив суд визнати дії державного виконавця Чечелівського відділі ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савенко О.О. щодо складення розрахунку заборгованості від 06.04.2021 року, неправомірними; Визнати розрахунок заборгованості від 06.04.2021 року, складений державним виконавцем Чечелівського відділі ДВС м.Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савенко О.О., незаконним; стягнути з Чечелівського відділі ДВС м. Дніпро Чечелівського відділі ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) всі судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану скаргу і пояснив суду щодо неправомірності постанови державного виконавця про розшук майна.

Представник ДВС в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що в Чечелівському відділі ДВС м.Дніпра Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувала на примусовому виконанні виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23.11.2011 року та до повноліття дитини. (ВП №58205306)

29.05.2019 року старший державний виконавець Мазур А.С. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №58205306 у зв`язку з його виконанням.

15.10.2020 року скаржник поштою отримав постанову від 17.09.2020 року начальника Чечелівському відділі ДВС Сухова І.О. про скасування процесуального документу від 29.05.2019 року.

Крім того, ним був отриманий розрахунок заборгованості без дати складання, складений начальником відділу Суховим І.О в якому зазначається про заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 129 706,41 грн.

Також 22.09.2020 року на підставі розрахунку було винесено постанову державним виконавцем Савенко О.О. про арешт майна боржника, а 09.10.2020 року винесено постанову державним виконавцем Савенко О.О. про розшук майна боржника.

Вважає, що розрахунок заборгованості є незаконними та помилковими, з огляду на наступне:

За квітень 2015 року вилучено платіж 2081,00 грн., за грудень 2016 року вилучено платіж 12 000,00 грн., за січень 2017 року вилучено платіж 1 000,00 грн.; за червень 2017 року вилучено платіж 1 597,00 грн.; за травень 2018 року вилучено платіж 1200,00 грн.; за січень 2019 року вилучено платіж 1200,00 грн.

Відповідно до ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Судом встановлено, що обов`язок сплати аліментів у ОСОБА_1 виник з грудня 2011 року.

Отже, до відносин, які виникли до внесення змін до ч.1 ст.194 СК України слід застосовувати строк в 3 роки.

Крім цього ч.3 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» чітко встановлює, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

За правилами статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 1 статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Законом України «Про виконавче провадження» «Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень».

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну з основних засад судочинства обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено: «Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами».

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином дії державного виконавця були вчинені не у відповідності до Закону та призвели до порушення прав скаржника та засад виконавчого провадження, закріплені у статті 2 Закону №1404-VIII, відповідно до якої виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з ДВС понесених судових витрат, оскільки скаржником не надано доказів щодо цієї вимоги.

Керуючись ст.ст. 450, 451, 453 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд -

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця відділу Чечелівського ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савенко О.О. щодо складення розрахунку заборгованості від 06.04.2021 року, неправомірними;

Визнати розрахунок заборгованості від 06.04.2021 року, складений державним виконавцем Чечелівського відділу ДВС м. Дніпро Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савенко О.О., незаконним.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя С.О. Ребров