Справа № 496/5405/20
Провадження № 2/496/813/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мединської К.І.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитина, яка продовжує навчання та стягнення судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом з підстав того, що позивач проживала в шлюбі з відповідачем в період з 2000 по 2013 рік. Рішенням суду 2013 року шлюб було розірвано. Від даних стосунків сторони мають спільного повнолітнього сина 2002 року народження. До повноліття дитини з відповідача стягувались аліменти у розмірі ј усіх видів доходів відповідача. Син вступив до університету та продовжує навчання. У зв`язку з тим, що він навчається на денній формі навчання, самостійного доходу не має, за договором ціна навчання складає 62 155 грн., матеріально забезпечити сина позивач не має можливості, оскільки має невеликий дохід. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, тому позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, та від адвоката Олійник В.Б, наявна заява про розгляд справи за їх відсутності. Також від представника позивача - адвоката Олійник В.Б., у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, надійшла заява щодо відшкодування судових витрат. Так, загальний розмір судових витрат, які понесла позивач із зверненням до суду, складає: 5 450 грн., що складається із суми витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. та 450 грн. за отримання витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти суми аліментів визначених позивачем. Стверджує, що сплачував аліменти до 18 років дитини, витрати на різноманітні курси з додатково навчання сина, вважає суму аліментів у розмірі 3 597 грн. не реальною для нього та надав довідку з місця роботи, яка свідчить про його дохід, який не дозволяє йому сплачувати аліменти у заявленому розмірі, згоден сплачувати 2 500 грн. щомісяця (а.с. 45).

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторони по справі мають повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого ВРАГС Котовського міського управління юстиції Одеської області (а.с. 7).

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2013 року, на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-9).

На дату звернення до суду із зазначеним позовом ОСОБА_3 досяг повноліття.

07.09.2020 року позивач уклала договір № 664 про надання освітніх послуг між Одеською національною академією харчових технологій на денній формі навчання сина ОСОБА_3 , яке продовжиться з 15.09.2020 до 30.06.2024 року, загальна вартість освітньої послуги згідно договору складає 62 155 грн., на даний час ОСОБА_3 є студентом 1-го курсу навчання (а.с. 10-12).

Позивач також надала довідку з місця роботи № 10-001-44222ПД-2020 від 07.12.2020 року, відповідно якої її заробітна плата за пів року складає всього 84 611,51 грн. (а.с. 13).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно довідки про склад сім`ї осіб зареєстрованих за адресою від 06.01.2021 року № 35 виданої адміністратором відділу ЦНАП «Таїровської селищної ради» - повнолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 29).

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо.

Позивач надав суду довідку з місця роботи на посаді менеджера з питань регіонального розвитку № А від 04.02.2021 року, згідно якої його заробіток в період з 31.01.2020 р. по 31.01.2021 р. який він фактично отримав склав 37 349,76 грн. (а.с. 45).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом дитини, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Таким чином, враховуючи, що дитина продовжує навчання на платній основі на денній формі навчання, самостійно отримувати дохід на своє забезпечення вона не має можливості, утримує її мати, що в цілому дає підстави вважати необхідним стягнення з відповідача аліментів до закінчення цього навчання.

Однак, оскільки відповідач має щомісячний дохід, який інколи складає суму меншу ніж заявлена позивачем сума аліментів у розмірі 3 597 грн., а також те, що суду не надано доказів про наявність в нього заборгованості по сплаті аліментів за рішенням суду від 25.03.2013 року про стягнення аліментів, суд у відповідності ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів зобов`язаний врахувати вищевказані обставини. Таким чином при визначенні розміру аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, суд враховує надані відповідачем документи та виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, задовольняючи правомірні очікування позивача на отримання аліментів, вважає правильним стягнути аліментів у розмірі 2 500 грн. на утримання сина, щомісячно до закінчення навчання, а згідно ч. 1 ст. 199 СК України, не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Фото-зображення будинку, який надала позивач та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким встановлено, що за відповідачем зареєстровано право власності на житловий будинок, суд не бере до уваги, оскільки суд вбачає їх неналежними та такими, що не стосуються предмету доказування.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 199 СК України - право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Щодо заяви представника позивача про стягнення судових витрат, які складаються із 5000 грн. на правову допомогу, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано підтвердження такої виплати позивачкою (квитанції про перерахунок, договору в якому визначено ціну послуг тощо).

Стягненню також не підлягають 450 грн., які були витраченні стороною позивача на отримання витягу з реєстру речових прав нерухомого майна, оскільки даний доказ, суд вважає неналежним та таким, що не стосуються предмету доказування, тому його отримання було заявим в розумінні предмету доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. При зверненні до суду, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір, позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., що відповідає ставкам судового збору станом на подання позову.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 141, 178, 247, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 7, 182, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , Таїровська селищна громада, Одеської області, РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів на утримання дитина, яка продовжує навчання та стягнення судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 2 500 грн. з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме з 28 грудня 2020 року до закінчення навчання - 30.06.2024 року, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

В частині стягнення аліментів допустити негайне виконання рішення суду - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В частині відшкодування судових витрат у розмірі 5 450 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.02.2021 року.

Суддя Буран В.М.