Провадження № 2/522/2324/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси 10 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ « Страхова компанія « Остра» грошові коши у розмірі 4426,50 грн. та судові витрати у розмірі 204,95 грн. 25 лютого 2014 року державним виконавцем першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції було винесено постанову, якою у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-7694/10 від 28 березня 2011 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПрАТ « Страхова компанія « Остра» 4426,50 грн. як відшкодування шкоди в порядку регресу відмовлено на підставі п.6 ч. 1 ст. 26 ЗУ « Про виконавче провадження», з підстав того, що у виконавчому листі не зазначено РНОКПП боржника. За заявою представника « Страхова компанія « Остра» ухвалою суду від 08 квітня 2014 року, виправлено описку в рішенні суду від 28 березня 2011 року, шляхом зазначенням РНОКПП ОСОБА_1 НОМЕР_1 . 23 червня 2014 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження в якій боржником зазначено ОСОБА_1 з РНКОПП НОМЕР_1 . Однак, як зазначає позивач, вказаний РНОКПП належить йому, тобто помилково був вказаний судом в ухвалі суду про виправлення описки. Він, позивач, не є учасником по справі. Вподальшому ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08 квітня 2015 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2014 року скасовано. Внаслідок вказаних обставин 23 жовтня 2014 року державним виконавцем Волкунович А.Ю. винесено постанову про арешт коштів боржника. 30 грудня 2014 року державним виконавцем Волкунович А.Ю. винесено постанову про розшук майна боржника. 22 лютого 2006 року між фірмою Г. Фервольт ГмбХ СО текстильна експедиція КГ в особі директора Г. Фервольта та позивачем укладено контракт № 20/02-2006 від 22 червня 2006 року, предметом контракту є відносини які виникають при транспортуванні вантажів з України в Німеччину та з Німеччини в Україну. Після відкриття виконавчого провадження відносно позивача, 10 лютого 2015 року вантажний автомобіль перевізника DAF д.н.з. НОМЕР_2 / НОМЕР_3 було затримано працівниками ДАІ. У зв`язку із затримкою автомобіля позивача, він був позбавлений можливості виконувати контракт, а тому він вимушений був оплатити суму боргу відповідача яка була зазначена у виконавчому листі № 2-7694/10 на загальну суму 5 144, 60 грн. Тому, як вважає, позивач, у нього виникло право зворотньої вимоги. Також позивач зазначає, що йому було заподіяну моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях та переживань, внаслідок чого у нього погіршився стан його здоров`я, тому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 500 Євро, суму відшкодованої шкоди у розмірі 5144,60 грн, моральну шкоду у розмірі 10000 грн, та судові витрати у розмірі 10640 грн.

Ухвалою суду від 22 липня 2020 року за заявою ОСОБА_1 . Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2018 року скасовано.

У судове засідання 13 жовтня 2020 року з`явились представник позивача та відповідач. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Судове засідання відкладено на 12 листопада 2020 року.

У судове засідання 12 листопада 2020 року з`явився представник позивача, відповідач та його представник. Судове засідання відкладено на 16 грудня 2020 року.

У судове засідання 16 грудня 2020 року з`явились позивач та його представник, відповідач та його представник. Судове засідання відкладено на 24 лютого 2021 року, з підстав заявлення представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання 24 лютого 2021 року з`явились представник позивача, відповідач та його представник.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, вислухавши думку сторін та їх представників, приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2010 року позовні вимоги ПрАТ « Страхова компанія « Остра» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ « Страхова компанія « Остра» грошові коши у розмірі 4426,50 грн. та судові витрати у розмірі 204,95 грн.

25 лютого 2014 року Державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2-7694/10 від 28 березня 2011 року на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутній ідентифікаційний номер боржника .

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 08 квітня 2014 року виправлено описку у виконавчому листі №2-7694/10 по справі за позовом ПрАТ «Страхова компанія «ОСТРА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу та зазначено ідентифікаційний номер боржника ОСОБА_1 НОМЕР_1 .

ПрАТ «Страхова компанія «ОСТРА» звернулася до Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції з заявою від 06 червня 2014 року №463 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-7694/10 виданого 28 березня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ПрАТ "Страхова компанія "ОСТРА" грошової суми в розмірі 4631,45 грн.

23 червня 2014 року державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №43759165 та надано боржнику строк для самостійного виконання вимог виконавчого документа та зазначено боржником ОСОБА_1 з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 .

У судовому засіданні встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснював транспортування вантажів з України в Німеччину і з Німеччини в Україну транспортом перевізника (або його субпідрядниками). З підстав того, що було помилково відкрито виконавче провадження та постановою державного виконавця накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно позивача, 10 лютого 2015 року автомобіль було арештовано. Внаслідок затримки автомобілю ФОП ОСОБА_1 було порушено строки поставки товару у Німеччину та накладено штраф у розмірі 500 євро. Задля уникнення подальших збитків, позивачем було сплачено суму заборгованості у розмірі 5144, 60 грн у відповідності до виконавчого листа № 2-7694/10 .

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

За відсутності хоча б одного із зазначених елементів цивільно-правова відповідальність не настає, тобто боржник звільняється від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди.

Вказана норма міститься в главі 82 ЦК України й регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право вимоги (регресу) особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.

ФОП ОСОБА_1 виходячи із власних інтересів та з підстав запобігання спричиненню своєму підприємству подальших збитків, виконав рішення суду від 10 грудня 2010 року по виконавчому листі № 2-7694/10 у розмірі 5144,60 грн., що не заперечувалось у судовому засіданні позивачем.

Доказів, того що ОСОБА_1 завдав матеріальних збитків у розумінні ч. 1 ст. 1191 ЦПК України позивачем не надано.

ФОП ОСОБА_1 не позбавлений права на відшкодування збитків, які були йому завдані внаслідок помилкового відкриття виконавчою службою виконавчого провадження відносно нього, з винних осіб, оскільки свої зобов`язання відповідач несе перед ПрАТ « Страхова компанія «Остра», а не перед позивачем, у на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2010 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ФОП ОСОБА_1 по стягненню матеріальної шкоди з відповідача.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Як зазначено в п. 9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.02.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачем не доведено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Не надав доказів причинно- наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача та його моральними стражданнями.

Тому, суд вважає також безпідставними вимоги ФОП ОСОБА_2 щодо стягнення на його користь моральної шкоди.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відсутність підстав для задоволення позову ФОП ОСОБА_1 судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 березня 2021 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена