Провадження № 2/761/2879/2021
03 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Мальцева Д.О.,
за участю секретаря Колодяжного В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва, в залі судових засідань, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району у м. Києві» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном (кімнатою) шляхом виселення без надання іншого приміщення,
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач ), третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району у м. Києві» (далі по тексту третя особа), відповідно до якого просив усунути перешкоди у користуванні позивачу кімнатою АДРЕСА_1 , житловою площею 18, 2 кв.м. шляхом виселення відповідача із вказаної кімнати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будинок АДРЕСА_2 знаходиться у комунальній власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва та перебуває на праві господарського відання у третьої особи. Спірна кімната є службовим жилим приміщенням. На підставі Розпорядження голови районної державної адміністрації від 09.06.2020 № 285 позивачу та його неповнолітній доньці видано Ордер № 6353 від 09.06.2020 про право на зайняття службового приміщення спірної квартири як працівнику КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району у м. Києві». Однак після проведення реєстрації місця проживання за вказаною адресою позивачем було з`ясовано, що спірну кімнату самовільно зайняв відповідач. При цьому, останній доступу до кімнати не надає, чим обмежує та створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування майном та порушує право позивача та його неповнолітньої доньки на житло. У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Від відповідача відзив не надходив.
Представник третьої особи у своїх поясненнях погодився з викладеними у позовній заяві обставинами справи. Позов підтримав, просив його задовольнити.
05.10.2020 ухвалою суду по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.
23.02.2021 від представника третьої особи надійшли письмові пояснення.
17.03.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
03.08.2021 від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечень щодо розгляду справи у заочному порядку.
03.08.2021 від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, справу розглядати за його відсутності, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, судом вживались заходи щодо повідомлення останнього про дату, час та місце проведення судового засідання.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, справу розглядати за його відсутності, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував.
Відповідно до ч. 4 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно положень ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши подані позивачем документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_2 згідно Розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації № 874 від 20.12.2012, закріплений на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району у м. Києві».
Крім того, згідно Розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації № 250 від 12.05.2020, кімнату № 57 жилою площею 18, 20 кв.м у гуртожитку будинку АДРЕСА_2 включено до числа службових житлових приміщень КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району у м. Києві»
У судовому засіданні також встановлено, що 09.06.2020 Головою Шевченківської районної державної адміністрації О. Гарягою видано позивачу, який працює в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району у м. Києві» на посаді слюсаря-сантехніка 5 розряду служби з виконання ремонтних робіт в житлових будинках та сім`я якого складається з двох осіб (позивач та його неповнолітня донька ОСОБА_3 ) на час роботи на даній посаді Ордер № 6353 на право зайняття службового жилого приміщення, а саме кімнати № 57 жилою площею 18, 20 кв.м у гуртожитку будинку АДРЕСА_2 .
Позивач зареєстрований за вказаною адресою, однак доступу до житла не має.
Як пояснив позивач і вказану обставину підтвердив також представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району у м. Києві», у вказаній кімнаті проживає відповідач ОСОБА_2 , який у добровільному порядку не надає позивачу доступ до належного йому службового житла.
Доказів того, що відповідач зайняв вказане жиле приміщення у передбачений законом спосіб матеріали справи не містять.
Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що відповідач, ОСОБА_2 зареєстрований за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_3 .
Так, відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону або за рішенням суду.
Згідно із частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення.
Згідно ст. 51 ЖК УРСР, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.
Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК УРСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.
Згідно ч. 1 ст. 122 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.
Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
При цьому, відповідно до ч. 4, 5 ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
При цьому, частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи наведене, а також те, що позивач зареєстрований у спірному службовому приміщенні разом з неповнолітньою донькою, має право на зайняття службового приміщення та отримав таке право у передбаченому законом порядку, іншого житла не має, при цьому відповідач проживає у спірній кімнаті без достатніх на те правових підстав, у добровільному порядку не надає позивачу доступ до вказаного жилого приміщення, чим створює перешкоди позивачу у користуванні ним, що призводить до порушення житлових прав позивача.
При цьому, відповідач у судове засідання не з`явився, встановлені у судовому засіданні обставини відповідними доказами не спростував.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.
Виходячи з наведеного та керуючись ст. 47, 55 Конституції України, ст. 11, 391 ЦК України, ст. 9, 51, 61, 116, 118, 122 ЖК УРСР, ст. 2, 4, 10-13, 17-19, 76-81, 133, 137, 141, 258-259, 263-268, 272-273, 274, 352, 354-355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району у м. Києві» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном (кімнатою) шляхом виселення без надання іншого приміщення, задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 / кімнатою АДРЕСА_1 , житловою площею 18, 2 кв.м. шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із вказаної кімнати.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складання повного тексту рішення суду 03.09.2021.
Суддя: