УХВАЛА

18 березня 2021 року

м. Київ

справа № 759/17685/19

провадження № 61-1953ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірина Олександрівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Погорєлов Броніслав Сергійович про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І. О., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Погорєлов Б. С., в якому просить визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 16 травня 2019 року недійсним, витребувати вказану квартиру від набувача ОСОБА_3 .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І. О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Погорєлов Б. С., про визнання договору дарування недійсним залишено без розглядуна підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року ухвалу Святошинськогорайонного судум. Києва від 01 липня 2020 рокускасовано та передано справу до суду першої інстанції для продовження розгляду..

05 лютого 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, зокрема для подання доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що заявник копію оскарженої постанови апеляційного суду заявник не отримував, в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР) вказана постанова зареєстрована 20 січня 2021 року та оприлюднена 22 січня 2020 року. На підтвердження зазначеного заявником надано довідку Київського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року про відсутність коштів на відправлення поштової кореспонденції та роздруківку оскарженого судового рішення з ЄДРСР.

Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Обставини, наведені ОСОБА_1 не спростовані та свідчать про наявність підстав передбачених статтею 390 ЦПК України для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи (частина перша статті 197 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що справа в судове засідання не призначалась та відсутня повторність неявки позивача саме в судове засідання, позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду у підготовчому провадженні, що суперечить вимогам пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, дійшов правильного висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та передачі справи для продовження розгляду.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17 (провадження № 61-14373св19); від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19, (провадження № 61-21428св19).

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтею 390 та пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року в даній справі.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірина Олександрівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Погорєлов Броніслав Сергійович про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук