Провадження № 2/638/2445/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретаря судового засідання Корнієнко К.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

установив:

Позивачка 27.10.2020 року звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд усунути перешкоди в здійсненні нею права власності шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням- квартирою АДРЕСА_2 . Судові витрати по справі стягнути з відповідача.

В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначає, що вона є власником вказаної вище квартири. Крім неї за цієї адресою зареєстрована ще її донька: ОСОБА_3 , 1996 року народження, та її колишній чоловік, ОСОБА_2 , який фактично в 2015 році виїхав із квартири з особистими речами , не проживає в квартирі, оскільки мешкає в м. Києві. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Перешкоди в користуванні жилим приміщенням йому не чинилися.

В судовому засідання позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, наведених в їх обґрунтування.

У судове засідання відповідач не з`явився, подав заяву, в якій вказав про те, що позовні вимоги позивача визнає , просить цивільну справу розглянути без його участі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України , за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та докази, дійшов наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі договору купівлі- продажу від 24.11.2004 року , який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Швидкіною О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 5302, ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_2

Відповідно до даних довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку , в даній квартирі зареєстровані дочка позивача- ОСОБА_3 та колишній чоловік позивача- ОСОБА_2 , шлюб з яким розірвано на підставі заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.08.2019 року

Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст.ст. 317 та 383 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також на зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, інших осіб.

Як вбачається із змісту позовної заяви, з серпня 2015 року відповідач не мешкає за місцем реєстрації; в утриманні майна фінансової чи іншої участі не приймає, не сплачує комунальні платежі. Фактична відсутність за місцем реєстрації відповідача перешкоджає позивачу як власнику на власний розсуд користуватись його власністю, в тому числі реалізовувати надані законом права, що в свою чергу призводить до додаткових витрат на оплату комунальних послуг. Відповідач не є членом сім`ї позивача і не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачем і ведуть з нею спільне господарство.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з вимогами ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться у судовому порядку.

У відповідності до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди , відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Абзацом третім п. 34 Постанови Пленуму ВСУ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» передбачає, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї з таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особою безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, а також наявність у позивача непорушного права власності, наданого Конституцією України, порушення цього права з боку відповідача , який тривалий час постійно мешкає за іншою адресою, шляхом не здійснення дій по зняттю з реєстраційного обліку у спірній квартирі, суд дійшов висновку про задоволення даного позову в частині усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаною вище квартирою.

Позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

На підставі ст.. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача документально підтверджені судові витрати .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14,5, 12,13,76-81, 141, 200, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 316,317,319, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю , шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житлом, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Сятгнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ), понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Суддя: І.О.Грищенко