Єдиний унікальний номер 725/6211/20
Номер провадження 2/725/1074/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2021 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: - Галичанського О.І.,

при секретарі: - Симик І.М.,

за участю сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що 08 серпня 2014 року між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за №1258 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 08серпня 2014 року ).

Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося. В результаті тривалих конфліктів втрачено почуття поваги та любові один до одного, відсутнє почуття довіри, що в майбутньому може негативно вплинути на дітей .Стосунки між нею та відповідачем припинились та подальше збереження шлюбу неможливе.

Крім того вказує, що від шлюбу з відповідачем мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Додає, що утримувати самостійно дітей не має можливості .

Посилаючись на норми матеріального права, просить суд, шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільних дітей у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дітей.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказував, що позовні вимоги визнає частково, у частині розміру аліментів - заперечує. Вважає, що запрошуваний розмір аліментів є неспіврозмірним з реальними фінансовими можливостями. Посилається на те , що на його утриманні від іншого шлюбу є двоє дітей - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка навчається у вищому навчальному закладі. Також просить суд врахували той факт, що він являється інвалідом ІІІ групи.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримала та просила задовільнити позов.

У судовому засіданні відповідач та його представник позов визнали частково , не заперечували проти розірвання шлюбу , проте просили суд врахувати обставини , викладені у відзиві на позов при визначенні розміру аліментів.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши думку сторін , суд приходить до наступного висновку:

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.ч.1,4 ст. 206 цього ж Кодексу - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає до уваги визнання позову відповідачем в частині розірвання шлюбу, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Щодо позовних вимог у частині розірвання шлюбу , судом встановлено , що

08.08.2014 року між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб (а/с.9).

Матеріали справи не містять відомостей про те, що сторони підтримують між собою подружні стосунки .

Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

При таких обставинах, суд вважає, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому шлюб підлягає розірванню.

Також , судом встановлено , що у сторін є двоє малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10-11).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз`яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України ( в редакції від 08.07.2017 року) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2,3 ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей -в розмірі половини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми повноліття.

Проте , дана вимога не можу бути задоволена в повному обсязі , оскільки згідно чинних норм сімейного законодавства ст. 179 СК України- аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Тобто , аліменти , які просить стягнути позивачка на її користь на утримання дітей , суперечить чинним вимога Сімейного Кодексу України - та можуть бути стягнуті тільки на користь дітей.

Крім того, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Тобто , позовні вимоги про стягнення аліментів до досягнення дітьми повноліття також не відповідають зазначеним нормам Закону, оскільки їх слід стягувати до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Також , слід зазначити ,що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України- мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів .

У судовому засідання сторонами визнано , що ОСОБА_2 має регулярний дохід у розмірі 20 тисяч гривень, дітей від попереднього шлюбу утримує у добровільному порядку та його додатковий дохід складається із пенсії по інвалідності у розмірі 3400 гривень.

Приймаючи до уваги матеріальне положення дітей , які потребують допомоги, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу ) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину

Суд вважає, що визначений розмір аліментів на дітей є достатнім та не буде порушувати майнові права платника аліментів та права його дітей від попереднього шлюбу , яких він утримує.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду - з 28.12.2020 року.

На підставі наведеного вище, враховуючи положення ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої під час ухвалення рішення суд , окрім іншого вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, суд вважає за можливе прийняти рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Також, враховуючи, що позов частково задоволено, з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112,113, 114 п.2 СК України, ст.ст., 81,89, 206,263-265,273 ,280-283,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 08 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції ,актовий запис №1258 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу ) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину, починаючи з 28.12.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський