Справа № 308/6611/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участі секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії про розірвання трудового договору відповідно до ст. 39 КЗпП України та стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії про розірвання трудового договору відповідно до ст. 39 КЗпП України та стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що вона ОСОБА_1 , працювала на посаді головного бухгалтера Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії з 01.04.2005 року. Пізніше, між нею та Благодійним фондом 15.12.2014 року був укладений Договір на виконання обов`язків головного бухгалтера та бухгалтера проектів.

Наприкінці вересня 2015 року в ході виконання своїх посадових обов`язків, вона випадково дізналася про існування проекту «Духовно-психологічна підтримка сім`ям, загиблим в АТО». Одразу після цього звернулася до директора Благодійного фонду ОСОБА_3 з проханням надати документацію, яка підтверджує наявність такого проекту. З цього приводу між нами виник робочий конфлікт, позаяк директор відмовлявся надавати будь-яку інформацію.

В жовтні місяці 2015 року позивачу були надані деякі бухгалтерські документи, оскільки необхідно було виготовлювати звіти за 9-ть місяців 2015 року. Позаяк директор ОСОБА_3 відмовився надати відповідні документи 27.11.2015 року позивачем була подана доповідна записка, в якій повідомила його про те, що звіт від 19.11.2015 року про суми нарахування заробітної плати (доходи грошового забезпечення, допомоги, компенсацію) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів подано не правильно, а саме без врахування проекту «Духовно-психологічна підтримка сім`ям, загиблим в АТО».

04.12.2015 року директором ОСОБА_3 було видано наказ № 61-А в якому зазначалося, що обов`язки директора Благодійного фонду покладаються на ОСОБА_4 , у зв`язку із відрядженням керівника, а також підпунктом В пункту 3 повідомлялося про проведення аудиторської перевірки з 07.12.2015 року.

16.12.2015 року директором ОСОБА_3 було видано повторний наказ № 61-А «Про проведення аудиторської перевірки», початок якої було призначено вже на 16 грудня 2015 року Позивачем, була висловлена своя позиція щодо вищезазначеного наказу, яка ґрунтувалася на позиції п. 3.2.3 Договору на виконання обов`язків головного бухгалтера та бухгалтера проектів, в якій вона повідомила директора, що аудиторська перевірка може бути проведена після виготовлення і здачі річного звіту за 2015 рік.

Також позивачем була написана заява на ім`я Начальника ГУНП України в Закарпатській області із проханням провести перевірку цільового використання коштів по проекту «Духовно-психологічна підтримка сім`ям, загиблим в АТО» та інших проектів, які реалізуються Благодійним фондом.

30.12.2015 року директор Благодійного фонду ОСОБА_3 усно повідомив позивача про проведення повного розрахунку працівників, у зв`язку із звільненням їх з роботи 31.12.2015 року.

30.12.2015 року нею була подана на ім`я директора Благодійного фонду доповідна записка в якій повідомляла про те, що заробітна плата та лікарняні за листопад-грудень не можуть бути виплачені вчасно у зв`язку з тим, що нею не отримано відповідних документів для проведення розрахунків. Після чого їй було надано копію наказу о 13 год. 28 хв. № 62-А від 30.12.2015 року про звільнення працівників.

31.12.2015 року директором Благодійного фонду Русином М.І. було видано розпорядження в якому він просив доповісти про стан виконання доручень відповідно до наказу № 62-А від 30.12.2015 року, щодо нарахування та проведення розрахунків та належних виплат працівникам Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії. Інформацію просив надати 31.12.2015 року до 12 години.

31.12.2015 року на розпорядження, яке вона отримала о 10 год. 25 хв., вона зачитала доповідну записку, у присутності трудового колективу та директора Благодійного фонду, в якій зазначила, що при звільненні працівника одночасно робляться всі розрахунки. Табель використання робочого часу за грудень 2015 року від директора отримала о 14 годині 01 хвилині 30.12.2015 року. Також було зазначено, що заробітну плату, як бухгалтер проектів, вона закінчила нараховувати о 20 год. 15 хв. 30.12.2015 року, а розрахунок компенсації за невикористану частину щорічної відпустки мною буде проведено 31 грудня 2015 року до кінця робочого дня, що і було виконано. Та директор ОСОБА_5 попросив її також підписати прихідний касовий ордер на пожертвування від 31.12.2015 року, який вона відмовилася підписати, оскільки грошей у касу не поступило.

04.01.2016 року директор ОСОБА_3 знову попросив її підписати прихідний касовий ордер, який вона відмовилася підписувати, позаяк гроші в касу так і не поступили. Отримувати запропоновані їй кошти вона також відмовилася, пояснив тим, що готує банківські документи на отримання відповідних виплат для всіх працівників Фонду згідно встановлених норм і правил.

04.01.2016 року директором Благодійного фонду був виданий наказ № 1-2016 «Про передачу документації», яким її було зобов`язано передати йому бухгалтерську документацію по проектах «Домашня опіка», «Дім милосердя ім. Покрова Пресвятої Богородиці», «Денний центр для людей похилого віку» та установчі документи. На даному наказі нею власноруч було зазначено, що передачу документів зробити не може, оскільки ще не оброблені документи за IV квартал 2015 року і не включені до річного звіту, а установчі документи зберігаються у нього, як директора Благодійного фонду.

04.01.2016 року директор Благодійного фонду Русин М.І. письмово повідомив її про те, що її повноваження як бухгалтера проектів «Домашня опіка», «Дім милосердя ім. Покрова Пресвятої Богородиці», «Денний центр для людей похилого віку» припинено у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору. Також у повідомленні зазначалося, що обов`язки бухгалтера проектів найближчим часом буде покладено на іншу особу, яка згідно наявної бухгалтерської документації буде готувати звітність по вказаних проектах, а також просив надати йому письмове пояснення про відмову нею передати бухгалтерську документацію.

На вище зазначене повідомлення нею були надані письмові пояснення 04.01.2016 року в яких зазначила, що обробка бухгалтерських документів за IV квартал 2015 року іншою особою здійснюватися не може оскільки їх обробляла вона і має їх завершити, як бухгалтер проектів. Також зазначалося, що особа яка буде прийнята на роботу бухгалтера проектів зможе приступити виконувати свої трудові обов`язки, починаючи з 01.01.2016 року.

Вказує, що також нею була подана доповідна записка на ім`я директора Благодійного фонду, в якій ставила його до відома про те, що у разі передачі йому бухгалтерських документів, відповідно до наказу від 04.01.2016 року № 1-2016 (з яким вона не погодилася), як головний бухгалтер відповідальність за обробку документів та подачу річних звітів за 2015 рік на себе не бере.

Після подачі вищезазначеної доповідної записки 04.01.2016 року директор ОСОБА_3 вигнав її із робочого місця та опечатав кабінет головного бухгалтера. Після таких стресів у неї різко погіршився стан здоров`я і вона вимушена була звернутися 05.01.2016 року до лікарів. Але цькування директором Благодійного фонду ОСОБА_3 не припинилося. Він почав поширювати про неї недостовірну інформацію не тільки серед працівників фонду, а й працівників і вірників єпархії греко-католицької єпархії та підопічних, яким вони надавали благодійну допомогу. ЇЇ психічно-емоційний стан почав не видержувати і така важка обстановка змусила прийняти рішення написати заяву про звільнення.

Вказує, що сприймаючи дії директора Благодійного фонду ОСОБА_3 реально, як такі що порушують її права передбачені КЗпП України та умови трудового договору, 15.02.2016 року, вона звернулася із заявою на його ім`я про розірвання з 18.02.2016 року між нею та Благодійним фондом трудового Договору на підставі п.7.4.1, а саме систематичного невиконання Роботодавцем обов`язків за Договором, або прийняття ним рішень, що обмежують, або порушують компетенцію і права Працівника і можуть призвести до несприятливих результатів у Фонді.

18.02.2016 року, вона направила листа на адресу Благодійного фонду з оригіналами листків непрацездатності та просила директора ОСОБА_3 надіслати на її адресу оригінал наказу про її звільнення та розшифровку повного розрахунку та нарахування по листках непрацездатності

02.03.2016 року вона повторно звернулася із листом до директора Благодійного фону Русина М.І. із проханням надіслати на її адресу оригінал наказу про звільнення та розшифровку повного розрахунку та нарахування по листках непрацездатності.

12.04.2016 року через представників, директору ОСОБА_3 була передана ще одна заява із проханням передати через представників оригінал наказу про звільнення та розшифровку повного розрахунку та нарахування по листках непрацездатності (копія листа надається).

Проте, станом на день зверення з позовною заявою до суду, директор не вчинив жодних дій щодо її заяв та листів.

Також вказує, що зазначеними діями відповідача їй була завдана моральна шкода яка полягає, зокрема, у психологічних переживаннях із-за зухвалого, некоректного ставлення відповідача ОСОБА_3 до неї в частині зобов`язання підкоритися розпорядженням і наказам, які завідомо, суперечили об`єктивному виконанню нею своїх трудових обов`язків, як головного бухгалтера та чинному законодавству.

Зазначає, що примушування її до виконання дій, а саме передачі бухгалтерських документів у кінці звітного року відповідачу, безпосередньо перед підготовкою річного звіту, порушило б п. 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», де на головного бухгалтера покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства, а також забезпечення дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання, у встановлені строки, фінансової звітності. У разі виконання нею його вимог вона б порушила свої функціональні обов`язки, передбачені договором та Законом (не були б вчасно оброблені, підготовлені та здані річні звіти до податкової інспекції, пенсійного фонду, статистики і ряд інших фондів), що могло б призвести до приховування реальної фінансової ситуації у Благодійному фонді, а в подальшому призвело до повторного переслідування її з боку відповідача за її професійні дії, та дало б йому змогу звільнити її за непрофесіоналізм. А після відсторонення відповідачем її від роботи, на яку вона розраховувала відповідно до свого Трудового договору (вигнав її із робочого місця та опечатав кабінет головного бухгалтера коли вона відмовилася підписати прибутковий касовий ордер на отримання неіснуючої пожертви в касу в сумі понад 30 000 грн. від 31 грудня 2015 року, оскільки кошти в касу не поступали).

Ось чому вона вважає, що пережила психологічні страждання, які переросли у фізичну біль, внаслідок чого потрапила до лікарні.

Також зазначає, що яскравим доказом знущань та дій відповідача, які змусили її розірвати договір, є пропозиція після скорочення штатної одиниці головного бухгалтера Фонду стати прибиральницею у Благодійному фонді, тобто відповідач їй вказує на те, що вона є поганий головний бухгалтер і здатна лише виконувати роботу прибиральниці. Це повідомлення було оприлюднено у Благодійному фонді та засобах масової інформації, а саме в газеті «Новини Закарпаття» - № 9.

Посилається на те, що на час звернення з позовною заявою до суду, директором ОСОБА_3 були повністю проігноровані норми чинного трудового законодавства і вона не отримала ні наказу про її звільнення, ні трудової книжки, ні розшифровки повного розрахунку та нарахування по листках непрацездатності.

На підставі наведеного просила суд :

1.Розірвати трудовий договір від 15.12.2014 року на виконання обов`язків головного бухгалтера та бухгалтера проектів укладений між нею, ОСОБА_1 та Благодійним фондом «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії днем на момент постанови судового рішення на підставі ст. 39 КЗпП України та п. 7.4.1 трудового договору, систематичного невиконання Роботодавцем обов`язків за договором або прийняття ним рішень, що обмежують або порушують компетенцію і права Працівника і можуть призвести до несприятливих результатів у фонді.

2.Зобов`язати Благодійний фонд «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії видати трудову книжку та наказ про її звільнення днем на момент постанови судового рішення з наступним формулюванням - звільнити ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера на підставі ст. 39 КЗпП України та п. 7.4.1 трудового договору, систематичного невиконання Роботодавцем обов`язків за договором або прийняття ним рішень, що обмежують або порушують компетенцію і права Працівника і можуть призвести до несприятливих результатів у фонді.

3.Зобов`язати Благодійний фонд «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії надати відомості нарахування заробітної плати ОСОБА_1 як головного бухгалтера та бухгалтера прдектів за 2015-2016 роки.

4. Зобов`язати Благодійний фонд «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії надати акти аудиторських перевірок за 2015 р. ПП АФ «Стандарт-Проф» та ОСОБА_6 .

5.Стягнути на її користь, ОСОБА_1 , з Благодійного фонду «Карітас- Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2016 р. по 31.05.2016 р. у сумі 7111,00 грн.

6.Стягнути на її користь, ОСОБА_1 , з Благодійного фонду «Карітас- Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії відпускні, як головного бухгалтера за 2015-2016 роки у сумі 1851,00 грн.

7.Стягнути на її користь, ОСОБА_1 , з Благодійного фонду «Карітас- Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії відпускні як бухгалтера проектів за 2015 рік у сумі 1307,00 грн.

8.Стягнути на мою користь, ОСОБА_1 , з Благодійного фонду «Карітас- Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії кошти під час перебування на лікарняному суму у розмірі 17440 грн.

9. Стягнути на її користь, ОСОБА_1 , з Благодійного фонду «Карітас- Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії 54700,00 грн.

16 серпня 2016 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії про розірвання трудового договору відповідно до ст. 39 КЗпП України та стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку

03 серпня 2017 року позивачем подано заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду в частині зобов`язання Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії надати відомості нарахування заробітної плати ОСОБА_1 як головного бухгалтера та бухгалтера проектів за 2015-2016 роки, надати акти аудиторських перевірок за 2015 рік ПП АФ «Стандарт-Проф» та ОСОБА_6 , про стягнення лікарняних в розмірі 17440 грн. В іншій частині позовних вимог вважати незмінними.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії про зобов`язання Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії надати відомості нарахування заробітної плати ОСОБА_1 як головного бухгалтера та бухгалтера проектів за 2015-2016 роки, надати акти аудиторських перевірок за 2015 рік ПП АФ «Стандарт-Проф» та ОСОБА_6 , про стягнення лікарняних в розмірі 17440 грн. залишено без розгляду.

23 січня 2018 року до суду надійшли заперечення представника БФ «Крістас-Caritas» Русина І.М., в яких просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду . Вказує, що позивачка з 5 січня 2016 року на роботу не з`являлась, причини відсутності на роботі нікому не повідомляла, як і про наявність фактів перебування на лікарняному протягом майже двох місяців, спілкування вела виключно через засоби поштового зв`язку. Факти невиходу на роботу зафіксовані у відповідних актах, зафіксовані свідками.

Про існування контракту чи Договору від 15 грудня 2014 року, як його називає позивачка підприємству нічого не відомо, про це вони дізнались лише із заяви позивачки про її звільнення з 18 лютого 2016 року.

Вказує, що наказ про звільнення з посади бухгалтера проектів № 62-а від 30 грудня 2015 року підписано позивачкою особисто ,цим же наказом звільнено ще 11 працівників, яким як і позивачу особисто зобов`язано головного бухгалтера ОСОБА_1 провести повний розрахунок.

31 грудня 2015 року ОСОБА_1 вручено повідомлення про звільнення з посади бухгалтера проектів, які нею особисто підписано. В цьому повідомленні також зазначено, що в благодійному фонді відсутня трудова книжка позивача, зауважень з боку ОСОБА_1 чи заперечень не було.

Зазначає, що вимога про нарахування заробітної плати позивачки протягом 2015-2016 років може бути виконана частково, оскільки позивачкою не надано жодних документів, облік нарахувань у 2015 році вівся нею особисто в ручному режимі та на її техніці.

Що стосується грошових вимог позивачки. З позивачкою проведено повний розрахунок , у тому числі особисто позивачкою, натомість позивачка умисно приховує факт надходження коштів на її рахунок і вводить в оману суд.

Також, представником БФ «Крістас-Caritas» Русина І.М., подано до суду відзив на позовну заяву , згідно якого вважають що зазначені позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду в повному обсязі, оскільки не відповідають вимогам трудового та цивільного законодавства, містить голослівні бездоказові висловлення, які не відповідають дійсності, умисно вводить в оману суд.

16 травня 2018 року позивачкою подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого вважає, що відзив є голослівним, необґрунтованим та не підкріплений відповідним доказами. Зазначає,що твердження відповідача про те, що Благодійному фонду нічого не відомо про існування договору від 15.12.2014 р. не відповідає дійсності оскільки вищевказаний договір був підписаний між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , яка на гой момент займала посаду директора Благодійного фонду і мала всі повноваження укладати відповідні угоди. Твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 не приймалася на посаду бухгалтера проектів також не відповідає дійсності, оскільки сам надає суду, як доказ, Повідомлення про звільнення від 31.12.2015 р. в якому повідомляє її про звільнення 31.12.2015 р. з посади бухгалтера проектів «Домашня опіка», «Дім милосердя ім. Покрова Пресвятої Богородиці», «Денний центр для людей похилого віку», згідно із закінченням строку трудового договору. Також у даному повідомленні зазначається про відсутність трудової книжки, хоча при прийомі на роботу вона її подала у встановленому порядку директору разом із заявою про прийом на роботу, відповідно до п. 2 Постанови КМ України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 р. № 301. Зазначає, що зарплата, як головного бухгалтера їй була встановлена договором від 15.12.2014 року підписаним на той час директором ОСОБА_7 , а зарплата бухгалтера проектів визначалася у кошторисах на поточний рік, які затверджувалися в благодійниками. Твердження відповідача про зловживання її службовим становищем є безпідставними і голослівними, оскільки в їх обґрунтування не надано жодних доказів і вони не стосуються даного судового провадження. Твердження відповідача щодо її відсутності на робочому місці в період з 05.01.2016 р. по 18.02.2016 р. спростовується листками непрацездатності та підтверджуються їх оплатою відповідачем.

Згідно з розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 1446 від 05.12.2018 року, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований перерозподіл матеріалів справи № 308/6611/16-ц у зв`язку і закінченням п`ятирічного строку повноважень судді Ужгородського міськрайонного суду Шепетко І.О.

05.12.2018 року автоматизованою системою документообігу суду головуючим суддею з розгляду даної справи визначено Лемак О.В.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2018 року прийнято до свого провадження вказану позовну заяву. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивачем неодноразово подавались заяви про збільшення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за затримку повного розрахунку при звільненні за період затримки та невикористаної відпустки.

10.02.2021 позивачем подану заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просив суд стягнути з Благодійного фонду «Крістас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.03.2016 року по 31.01.2021 року у сумі 674523,99 грн., а також відпускні, за період з 01.01.2016 року по 31.01.2021 року в сумі 60243,60 коп.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити .

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , була прийнята згідно наказу «Про виконання обов`язків бухгалтера» №12 від 21.03.2005 року Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії, на посаду бухгалтера (на правах головного бухгалтера) з 01 квітня 2005 року.

15.12.2014 року між Благодійним фондом «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії та позивачем ОСОБА_1 , було укладено договір на виконання обов`язків головного бухгалтера та бухгалтера проектів, згідно якого ОСОБА_1 приймається на роботу в Фонд на посаду головного бухгалтера Фонду з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2018 року та бухгалтера проектів з 01 січня по 31 грудня 2015 року.

Як слідує з позовної заяви, наприкінці вересня 2015 року в ході виконання своїх посадових обов`язків, позивач дізналася про існування проекту «Духовно-психологічна підтримка сім`ям, загиблим в АТО». Одразу після цього, звернувшись до директора Благодійного фонду ОСОБА_3 щодо надання відповідної документації між нами виник робочий конфлікт, у зв`язку з відмовою директора надати будь-яку інформацію.

В жовтні місяці 2015 року позивачу були надані деякі бухгалтерські документи, оскільки необхідно було виготовлювати звіти за 9-ть місяців 2015 року. Позаяк директор ОСОБА_3 відмовився надати відповідні документи 27.11.2015 року позивачем була подана доповідна записка, в якій повідомила його про те, що звіт від 19.11.2015 року про суми нарахування заробітної плати (доходи грошового забезпечення, допомоги, компенсацію) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів подано не правильно, а саме без врахування проекту «Духовно-психологічна підтримка сім`ям, загиблим в АТО».

04.12.2015 року директором ОСОБА_3 було видано наказ № 61-А в якому зазначалося, що обов`язки директора Благодійного фонду покладаються на ОСОБА_4 , у зв`язку із відрядженням керівника, а також підпунктом В пункту 3 повідомлялося про проведення аудиторської перевірки з 07.12.2015 року.

16.12.2015 року директором ОСОБА_3 було видано повторний наказ № 61-А «Про проведення аудиторської перевірки», початок якої було призначено вже на 16 грудня 2015 року Позивачем, була висловлена своя позиція щодо вищезазначеного наказу, яка ґрунтувалася на позиції п. 3.2.3 Договору на виконання обов`язків головного бухгалтера та бухгалтера проектів, в якій вона повідомила директора, що аудиторська перевірка може бути проведена після виготовлення і здачі річного звіту за 2015 рік.

Також позивачем була написана заява на ім`я Начальника ГУНП України в Закарпатській області із проханням провести перевірку цільового використання коштів по проекту «Духовно-психологічна підтримка сім`ям, загиблим в АТО» та інших проектів, які реалізуються Благодійним фондом.

Згідно наказу Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії №62-4 від 30.12.2015, позивача ОСОБА_1 , звільнено з посади бухгалтера проектів «Дім милосердя ім. Покрова Пресвятої Богородиці», «Домашня опіка», «Денний центр для людей похилого віку», у зв`язку із закінченням строку трудового договору, п.2 ст.36 КзПП України.

30.12.2015 року директор Благодійного фонду ОСОБА_3 усно повідомив позивача про проведення повного розрахунку працівників, у зв`язку із звільненням їх з роботи 31.12.2015 року.

30.12.2015 року позивачкою була подана на ім`я директора Благодійного фонду доповідна записка в якій повідомляла про те, що заробітна плата та лікарняні за листопад-грудень не можуть бути виплачені вчасно у зв`язку з тим, що нею не отримано відповідних документів для проведення розрахунків. Після чого їй було надано копію наказу о 13 год. 28 хв. № 62-А від 30.12.2015 року про звільнення працівників.

31.12.2015 року директором Благодійного фонду Русином М.І. було видано розпорядження в якому він просив доповісти про стан виконання доручень відповідно до наказу № 62-А від 30.12.2015 року, щодо нарахування та проведення розрахунків та належних виплат працівникам Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії. Інформацію просив надати 31.12.2015 року до 12 години. 31.12.2015 року на розпорядження, яке позивач отримала о 10 год. 25 хв., зачитала доповідну записку, у присутності трудового колективу та директора Благодійного фонду, в якій зазначила, що при звільненні працівника одночасно робляться всі розрахунки. Табель використання робочого часу за грудень 2015 року від директора отримала о 14 годині 01 хвилині 30.12.2015 року. Також було зазначено, що заробітну плату, як бухгалтер проектів, вона закінчила нараховувати о 20 год. 15 хв. 30.12.2015 року, а розрахунок компенсації за невикористану частину щорічної відпустки нею буде проведено 31 грудня 2015 року до кінця робочого дня, що нею було виконано. Також директором ОСОБА_5 було запропоновано підписати прихідний касовий ордер на пожертвування від 31.12.2015 року, який ОСОБА_1 відмовилася підписати, мотивуючи відсутністю коштів у касі.

04.01.2016 року директором Благодійного фонду був виданий наказ № 1-2016 «Про передачу документації», яким позивача було зобов`язано передати бухгалтерську документацію по проектах «Домашня опіка», «Дім милосердя ім. Покрова Пресвятої Богородиці», «Денний центр для людей похилого віку» та установчі документи. На даному наказі позивачкою власноруч зазначено, що передачу документів зробити не може, оскільки ще не оброблені документи за IV квартал 2015 року і не включені до річного звіту, а установчі документи зберігаються у нього, як директора Благодійного фонду.

04.01.2016 року директор Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії ОСОБА_3 повідомив позивачку, що її повноваження як бухгалтера проектів «Дім милосердя ім. Покрова Пресвятої Богородиці», «Домашня опіка», «Денний центр для людей похилого віку» у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору припинено. Обов`язки бухгалтера проектів буде покладено на іншу особу, яка згідно наявної бухгалтерської документації буде готувати звітність по вказаних проектах. Також було запропоновано надати письмове пояснення щодо відмови передати бухгалтерську документацію по проектах.

З наявних в матеріалах справи поясненнях позивачки ОСОБА_1 від 04.01.2016 на ім`я директора Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії ОСОБА_3 слідує, що позивач повідомила про те, що обробка бухгалтерських документів за IV квартал 2015 року іншою особою здійснюватися не може оскільки їх обробляла вона і має їх завершити, як бухгалтер проектів.

Судом встановлено, що позивачкою була подана доповідна записка на ім`я директора Благодійного фонду, в якій ставила до відома про те, що у разі передачі йому бухгалтерських документів, відповідно до наказу від 04.01.2016 року № 1-2016 (з яким вона не погодилася), як головний бухгалтер відповідальність за обробку документів та подачу річних звітів за 2015 рік на себе не бере.

З позовної заяви слідує, що після подачі вищезазначеної доповідної записки 04.01.2016 року директор ОСОБА_3 вигнав її із робочого місця та опечатав кабінет головного бухгалтера. Сприймаючи дії директора Благодійного фонду ОСОБА_3 реально, як такі що порушують її права передбачені КЗпП України та умови трудового договору, вона 15.02.2016 року подала заяву про звільнення.

Судом також встановлено, що позивачка ОСОБА_1 в період з 05.01.2016 по 18.02.2016 перебувала на лікарняному, що стверджується долученими до матеріалів справи копіями листків непрацездатності Серія АГХ №027620, Серія АГЦ №352838, Сергія АГХ №038250, ОСОБА_8 №027443.

12 січня 2016 року директор Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії ОСОБА_3 повідомив позивачку про те, що наказом директора благодійного фонду №4 від 11 січня 2016 року внесені зміни до штатного розпису благодійного фонду, яким скорочено посаду головного бухгалтера. У зв`язку з відсутністю вакантних посад за Вашою посадою, запропоновано позивачці посаду прибиральниці благодійного фонду.

15.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася із заявою на ім`я директора Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії Русина М.І, в якій вказала про розірвання з 18.02.2016 року між нею та Благодійним фондом трудового Договору на підставі п.п. 7.4 та 7.4.1. Просила провести з нею розрахунок нарахувати та виплатити заробітну плату, лікарняні, компенсацію відпускних при звільненні та курсову різницю в окладах.

18.02.216 року позивачка надіслала на адресу Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії Русина М.І. оригінали листків непрацездатності. Також позивач просила надіслати їй розшифровку повного розрахунку та лікарняних.

Листами від 02.03.2016 та 12.04.2016 року позивач повторно зверталася до відповідача Благодійного фону із вимогою надіслати на її адресу оригінал наказу про звільнення та розшифровку повного розрахунку та нарахування по листках непрацездатності

Таким чином, між сторонами виникли трудові правовідносини, порушення трудових прав позивача зумовило його звернення до суду, спірні правовідносини регулюються Кодексом законів про працю України.

Частиною 6 статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Працівник має право як на укладення трудового договору, так і на розірвання трудових відносин з власної ініціативи. Для звільнення працівника без поважних причин обов`язковою умовою є письмове попередження роботодавця за два тижні до звiльнення. У такому разi роботодавецъ зобов`язаний звільнити працівника у встановленому порядку.

Згідно ст. 39 КЗпП України, строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів.

За змістом ст. 39 КЗпП України вбачається, що працівник може реалізувати право на розірвання трудового договору у визначений ним строк з отриманням вихідної допомоги за наявності факту порушення роботодавцем законодавства про працю. Юридичні факти це передбачені законом конкретні обставини, які тягнуть правові наслідки у вигляді виникнення, зміни або припинення правовідносин. Юридичні факти поділяються на події та дії, якщо події виникають незалежно від волі людей, то дії (бездіяльність) це життєві факти, що є результатом свідомої, пов`язаної з волею діяльності людей, наприклад, правочини, що породжують права і обов`язки; адміністративні акти, які містять приписи зобов`язального характеру; дії, що створюють об`єктивний результат. У разі якщо вказані працівником причини звільнення порушення законодавства про працю з боку роботодавця або уповноваженого ним органу останнім не визнаються, він не має права самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору.

Відповідно до п. 23 Положенням про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, контракт підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за контрактом, порушення роботодавцем законодавства про працю, невиконання чи неналежного виконання роботодавцем зобов`язань, передбачених контрактом, та з інших поважних причин. Звільнення працівника у цьому разі проводиться відповідно до статті 39 КЗпП України.

Відповідно до п.п. 7.4 та 7.4.1 Працівник може за своєю ініціативою розірвати Договір до закінчення терміну його дії у таких випадках, у разі систематичного невиконання Роботодавцем обов`язків за Договором або прийняття ним рішень, що обмежують або порушують компетенцію і права Працівника і можуть призвести до несприятливих результатів його діяльності у Фонді.

Вiдповiдно до правової позицiї, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.05.2013 року у справi № 6-34цс 13 для визначення правової пiдстави розiрвання трудового договору України значення має сам лише факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукає працiвника до розiрвання трудового договору з власної iнiцiативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та його істотність.

Позивач в позові зазначає, що примушування її до передачі бухгалтерських документів у кінці звітного року відповідачу, безпосередньо перед підготовкою річного звіту, порушило б п. 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», де на головного бухгалтера покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства, а також забезпечення дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання, у встановлені строки, фінансової звітності. У разі виконання нею його вимог вона б порушила свої функціональні обов`язки, передбачені договором та Законом (не були б вчасно оброблені, підготовлені та здані річні звіти до податкової інспекції, пенсійного фонду, статистики і ряд інших фондів), що могло б призвести до приховування реальної фінансової ситуації у Благодійному фонді. Також зазначає, що після вказаних дій директор ОСОБА_3 вигнав її із робочого місця та опечатав кабінет головного бухгалтера.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 звернулася 15.02.2020 року на ім`я директора Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії Русина М.І, із заявою про розірвання з 18.02.2016 року між нею та Благодійним фондом трудового Договору на підставі п.п. 7.4 та 7.4.1.

За змістом положень ст. 39 КзПП право позивача на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії розглянути заяву про звільнення.

Разом з тим, 14 березня 2016 року директором благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії Русина М.І видано наказ №16 про звільнення головного бухгалтера ОСОБА_1 на підставі ст.38. КЗпП України за власним бажанням з 14 березня 2016 року.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З огляду на викладене враховуючи те, що судом встановлено порушення законодавства про працю з боку Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії, суд вважає, що слід зміни формулювання причин звільнення ОСОБА_1 за ст.38 КЗпП України на ст. 39 КЗпП України «у зв`язку із достроковим розірванням контракту з підстав порушення Благодійним фондом «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії законодавства про працю та зобов`язати відповідача видати наказ про звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 39 КЗпП України.

Згідно вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Положенням п. 4 постанови КМУ «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 визначено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі.

Позивачем наголошено, що разом з наказом про звільнення, трудову книжку видано не було.

У відповідності до положення п. 4 постанови КМУ «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Згідно положення ст. 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Права та обов`язки найманих працівників закріплюються законодавством про працю, та положеннями колективного договору підприємства, статутами підприємств та організацій, трудовим договором, укладеним з працівником письмово, посадовою інструкцією.

З повідомлення про звільнення ОСОБА_1 від 31.12.2015 року з посади бухгалтера проектів слідує, що за місцем роботи відсутня трудова книжка позивача.

За правилами п. 5.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки.

В такому випадку, в разі відсутності трудової книжки у роботодавця, виходячи з вимог ст. 47 КЗпП України та розділу 5 Інструкції №58 «Про порядок ведення трудових книжок працівників» працівнику видається дублікат трудової книжки.

Враховуючи рівність юридичної природи трудової книжки та дублікату, а також зважаючи на законодавчу відповідальність відповідача за збереження та ведення трудових книжок, не видача трудової книжки позивачці не відповідає вимогам трудового законодавства.

За таких обставин слід вважати, що трудову книжку не видано працівнику з підстав її відсутності у відповідача, у зв`язку з чим у нього виникає обов`язок без заяви позивача видати йому дублікат трудової книжки. Відповідальність за збереження трудової книжки несе юридична особа.

Враховуючи фактичні обставини, суд дійшов висновку, що слід зобов`язати відповідача видати позивачу дублікат трудової книжки з внесенням відповідних даних в трудову книжку.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Положенням п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 визначено що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку із затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість перед позивачем за час вимушеного прогулу за період з 01.03.2016 року по 31.01.2021 року складає 674523,99 грн.

Суд приймає до уваги розрахунок наданий позивачем, будь яких доказів на спростування даного розрахунку відповідачами суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь 60243,60 грн. відпускних за період з 01.01.2016 року по 31.01.2021 року.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом, забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Відтак, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає компенсація за невикористану відпустку за період з 01.01.2016 року по 31.01.2021 року в розмірі 60243,60 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 15 ЦК кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

У частині другій статті 16 ЦК визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди тощо.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма закону (ст.237-1 КЗпП) містить перелік юридичних фактів, які можуть бути підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Встановлене Конституцією та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4 (із відповідними змінами) судам роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя та здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації за моральну шкоду як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (стст.3, 4, 11, 31 ЦПК 2004 року).

На підставі викладених норм права, враховуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що підтверджено факт порушення законних прав позивача, яке полягало в неотриманні нею наказу про звільнення, трудової книжки, неможливість бути звільненою за власним бажанням, що призвело до моральних страждань, втрати ОСОБА_1 нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат. Зокрема, враховано тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих відносинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, існування порушеного трудового права, яке триває до цього часу. З огляду на викладене, суд вважає справедливим визначити суму компенсації моральної шкоди в розмірі 40000,00 грн.

Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, статтею 43 Конституції України, статтями 5-1, 40, 42, 43, 49-2, 235 КЗпП України, статтею 64 ГК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву задовольнити частково.

Змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії за ст.38 КЗпП України на ст. 39 КЗпП України «у зв`язку із достроковим розірванням контракту з підстав порушення Благодійного фонду «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії законодавства про працю» та зобов`язати Благодійний фонд «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії видати наказ про звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 39 КЗпП України.

Зобов`язати Благодійний фонд «Карітас-Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії видати ОСОБА_1 дублікат трудової книжки, з внесенням відповідних даних в трудову книжку.

Стягнути з Благодійного фонду «Карітас- Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії (, місцезнаходження за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Минай, вул. Патруся Карпатського, 2А) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2016 року по 31 січня 2021 року в розмірі 674523,99 (шістсот сімдесят чотири тисячі п`ятсот двадцять три гривні 99 копійок) грн.

Стягнути з Благодійного фонду «Карітас- Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії (, місцезнаходження за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Минай, вул. Патруся Карпатського, 2А) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), відпускні за період з 01 січня 2016 року по 31 січня 2021 року в розмірі 60243,60 (шістдесят тисяч двісті сорок три гривні 60 копійок) грн.

Стягнути з Благодійного фонду «Карітас- Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії (, місцезнаходження за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Минай, вул. Патруся Карпатського, 2А) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), моральну шкоду в розмірі 40000,00 (сорок тисяч гривень 00 копійок) грн.

Стягнути з Благодійного фонду «Карітас- Caritas» Мукачівської греко-католицької єпархії (, місцезнаходження за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Минай, вул. Патруся Карпатського, 2А) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1306,96 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту рішення 15 березня 2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: О.В. Лемак