Справа 524/4451/20
Провадження № 2/524/256/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2021 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участі секретаря судового засідання Кулинич М.М., представника відповідача Бровченка О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , треті особи Управління держпраці у Полтавській області, Кременчуцький об`єднаний міський військовий комісаріат про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 2744,14 грн, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 травня по 29 липня 2020 року в сумі 15112,12 грн, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки з 29 травня по 29 липня 2020 року в сумі 15112,12 грн та моральної шкоди в сумі 30252,55 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з січня по травень 2020 року він працював у фоп ОСОБА_2 охоронником. Чергова зміна була встановлена 29.05.2020, проте 28.05.2020 він отримав повістку про обов`язкову явку до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 29.05.2020. 28.05.2020 він пред`явив повістку роботодавцю, а 29.05.2020 він надав роботодавцю витяг з наказу про прийняття його на військову службу за контрактом та необхідність явки 01.06.2020 у військову частину в м.Біла Церква Київської області. В липні 2020 року він отримав наказ про його звільнення за прогул. Його звільнення він вважає неправомірним, оскільки 29.05.2020 на роботі він був відсутній з поважних причин. Крім того, роботодавцем було порушено порядок звільнення, оскільки не отримано пояснень. Також, при звільненні йому не було виплачено заборгованість в сумі 2744,14 грн. За затримку остаточного розрахунку відповідач повинен сплатити йому середній заробіток в сумі 15112,12 грн. Відповідач не повернув йому трудову книжку і за затримку її видачу відповідач має сплатити йому середній заробіток в сумі 15112,12 грн. Діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, втраті спокою, хвилюванні. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 30252,55 грн.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначив, що безпосередньо він отримав поштове відправлення лише 20.06.2020, оскільки 1.06.2020 за зареєстрованим місце проживання він не перебув у зв`язку із призовом.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

В своєму відзиві відповідач вказав, що проти задоволення позову він заперечує. Зазначив, що згідно встановленого графіку позивач мав вийти на роботу 28.05.2020, однак на роботу не вийшов. Враховуючи відсутність відомостей про поважність причин невиходу на роботу роботодавцем було прийнято рішення про звільнення позивача з роботи. Відсутність працівника на роботі була належним чином оформлена. Зазначив, що позивачем не було доведено те, що він пред`явив повістку роботодавцю. З її змістом він, ОСОБА_2 , ознайомився разом із позовною заявою. Вказав, що відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення позивач отримав копію оскаржуваного наказу 02.06.2020, у зв`язку із чим відповідач вважає, що позивачем пропущено строк на звернення до суду. Заборгованість в сумі 2744,14 грн була виплачена позивачу 07.05.2020. Звертав увагу, що відповідно до інструкції трудові книжки зберігаються безпосередньо у працівників і відповідні записи можливо провести лише за умови її надання. В запереченні відповідач зазначив, що листом АТ «Укрпошта» підтверджується факт особистого отримання позивачем листа.

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТІХ ОСІБ

Кременчуцький об`єднаний міський військовий комісаріат в своїх поясненнях зазначив, що відповідно до наказу Командувача військ оперативного командування «Північ» від 21.05.2020 №144 та наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.05.2020 №53 підполковник ОСОБА_1 отримав припис для проходження військової служби за контрактом осіб офіцерського складу до ЗСУ. Строк прибуття до військової частини НОМЕР_1 01.06.2020.

Управління держпраці у Полтавській області в своїх письмових поясненнях зазначило, що заходи державного контролю щодо фоп ОСОБА_2 не здійснювались. Звернення чи скарги щодо порушення законодавства про працю відносно працівника ОСОБА_1 також не надходили, у зв`язку із чим Управління не може давати оцінку щодо фактів, викладених в позовній заяві.

ПРЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

13 жовтня 2020 року продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди до 28.10.2020.
24 листопада 2020 року витребувано від ОСОБА_1 оригінал примірника документа із назвою «Графік роботи пост №11. Квітень 2020 травень 2020» та від Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 оригінал примірника документа із назвою «Графік роботи пост №11. Квітень 2020 травень 2020»
21 січня 2021 року ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати витребувано від відповідача табель обліку робочого часу.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

29.01.2020 між фоп ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір №65 між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю.

29.01.2020 фоп ОСОБА_2 видано наказ(розпорядження) №6-к про прийняття ОСОБА_1 на роботу на посаду охоронника 1 розряду. Відповідно до наказу тривалість робочого дня(тижня) встановлюється за графіком роботи, передбаченим правилами внутрішнього трудового розпорядку(далі ПВТР), Зміна 4.

29.01.2020 позивачем складено заяву, відповідно до якої він просив з 02.02.2020 встановити йому графік роботи, передбачений ПВТР, зміна №2.

Відповідно до вказаної заяви 29.01.2020 фоп ОСОБА_2 видано наказ(розпорядження) №7-к, яким ОСОБА_1 з 02.02.2020 встановлено графік роботи, передбачений ПВТР, зміна №2.

29.05.2020 фоп ОСОБА_2 видано наказ №10 (розпорядження) про припинення трудового договору( контракту) на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин; підстава звільнення доповідна записка заступника керівника з економічної та правової безпеки ОСОБА_3 від 28.05.2020, акт відсутності на робочому місці.

ОСОБА_1 був викликаний 29.05.2020 до Кременчуцького ОМВК для оформлення документів, о підтверджується копією повістки.

29.05.2020 Військовим комісаром Кременчуцького ОМВК видано наказ про прийняття ОСОБА_1 на військову службу за контрактом до ЗСУ та вручення припису для прибуття до військової частини НОМЕР_1 м.Біла Церква Київської області, 01.06.2020.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2020 ОСОБА_1 з 01.06.2020 перебував на службі.

НОРМИ ПРАВА

Згідно із ч.ч.1-3 ст. 119 Кодексу законів про працю України(далі КЗпП України) на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно із п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників» Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.93 N 301 301-93-п "Про трудові книжки працівників " Міністерство праці України, Міністерство юстиції України і Міністерство соціального захисту населення України наказом N 58 від 29.07.93 затвердило Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників(далі Інструкція)

В абзаці 1 п. 2.21-1. Інструкції зазначено, що трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов`язану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників.

Відповідно до частини першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно із частиною першої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

В ч.ч.1,2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору(ст.116, 117 КЗпП України).

Відповідно до ч.1, 5 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100(далі - Порядок).

Відповідно до п.2,3, 8 Порядку у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно із ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

В ст.233, 234 КЗпП України зазначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

В ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОЦІНКА СУДУ

Під час розгляду справи судом достовірно було встановлено факт перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем.

Фактично в даній справи спір між учасниками виник щодо графіку роботи позивача, зокрема щодо наявності чи відсутності необхідності виходу на роботу 28 травня 2020 відповідно до встановленого графіку роботи.

Так, судом було досліджено надану позивачем роздруківку графіку роботи пост №11(квітень-травень 2020 року) та подані на противагу відповідачем: графік роботи на 2020 рік структурного підрозділу «Служба охорони» ФОП ОСОБА_2 - зміна 2, витяги із табелю використання робочого часу за квітень-травень 2020 року.

Так, відповідно до табелю використання робочого часу за квітень-травень 2020 року позивач працював 02.04.2020-03.04.2020, 06.04.2020-07.04.2020, 10.04.2020-11.04.2020, 14.04.2020-15.04.2020, 18.04.2020-19.04.2020, 22.04.2020-23.04.2020, 26.04.2020-27.04.2020, 30.04.2020-01.05.2020, 04.05.2020-05.05.2020, 08.05.2020-.09.05.2020, 12.05.2020-13.05.2020, 16.05.2020-17.05.2020, 20.05.2020-21.05.2020, 24.05.2020-25.05.2020.

З наданого позивачем копії графіку квітень-травень 2020 робочими днями у ОСОБА_1 зазначено 02.04.2020 24 години, 05.04.2020 24 години, 08.04.2020 - 24 години,11.04.2020 - 24 години, 14.04.2020 - 24 години, 17.04.2020 - 24 години, 20.04.2020 - 24 години, 23.04.2020 - 24 години, 24.04.2020 - 24 години, 29.04.2020 - 24 години, 02.05.2020 - 24 години, 05.05.2020 - 24 години, 08.05.2020 - 24 години, 11.05.2020 - 24 години, 14.05.2020 - 24 години,17.05.2020 - 24 години, 20.05.2020 - 24 години, 23.05.2020 - 24 години, 26.05.2020 - 24 години, 29.05.2020 - 24 години.

Суд відзначає, що з аналізу вказаних документів вбачається, що дати перебування позивача на зміні зазначені в табелі обліку робочого часу відповідають наданому відповідачем графіку роботи на 2020 рік структурного підрозділу «Служба охорони» ФОП ОСОБА_2 - зміна 2, який є додатком 3 до ПВТР фоп ОСОБА_2 .

Натомість подана позивачем роздруківка «графіку роботи пост №11(квітень-травень 2020 року)» суперечить іншим матеріалам справи.

За таких обставин, суд вважає, що подані відповідачем графік роботи на 2020 рік структурного підрозділу «Служба охорони» ФОП ОСОБА_2 - зміна 2, витяги із табелю використання робочого часу за квітень-травень 2020 року в своїй сукупності підтверджують те, що робочим днем у позивача було 28 травня 2020 року. Інших доказів, які б спростовували вказаний факт позивачем не було надано.

У зв`язку із наведеним, суд вважає недоведеними доводи позивача про те, що він мав виходити на роботу 29.05.2020.

Приймаючи до уваги те, що повістка про виклик до Кременчуцького ОМВК була видана на 29.05.2020 і з огляду на відсутність доказів, які б підтверджували поважність відсутності позивача на роботі саме 28.05.2020, суд вважає, що факт прогулу було доведено відповідачем.

Оцінюючі доводи позивача з приводу порушення відповідачем порядку його звільнення суд відзначає наступне.

Пояснення порушника трудової дисципліни, передбачене положенням частини першої статті 149 КЗпП України, є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15 та постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року по справі № 278/1232/18(провадження № 61-48994св18)

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем вживались заходи для отримання пояснень від позивача щодо факту відсутності на роботі 28.05.2020. Вказане підтверджується копіями доповідної записки заступника керівника з економічної та правової безпеки від 28.05.2020 та актів про відсутність працівника за адресою проживання від 28.05.2020 і про ненадання письмових пояснень щодо відсутності на робочому місці від 28.05.2020 і 29.05.2020.

Суд не може погодитись із доводами позивача про те, що акти, надані відповідачем є фіктивними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Матеріали справи підтверджують те, що у військову частину ОСОБА_1 був направлений 29.05.2020, акт про відсутність на роботі та про відсутність працівника за адресою проживання, ненадання письмових пояснень складні в тому числі 28.05.2020.

Враховуючи те, що факт порушення трудової дисципліни не був спростований позивачем і враховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду України та Верховного Суду, суд вважає, що факт неотримання роботодавцем письмових пояснень не може бути підставою для скасування наказу про звільнення.

Суд відзначає, що підстав для застосування положень ст. 119 КЗпП України щодо збереження місця роботи немає, з огляду на те, що підставою для звільнення позивача був прогул.

Щодо стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та за затримку видачі трудової книжки.

Так, в своєму позові ОСОБА_1 зазначає про те, що відповідачем не було виплачено йому 2744,14 грн. Згідно поданих сторонами розрахункових листів за травень 2020 року сума заробітної плати нарахованої позивачу становила 7556,06 грн та 2744,14 грн(борг підприємства на початок місяця), сума утримання 1473,47 грн. Позивачу було сплачено 22.05.2020 аванс в сумі 2415,65 грн, виплата з погашення боргів 07.05.2020 в сумі 2744,14 грн та 29.05.2020 в сумі 3666,98 грн. В довідці фоп ОСОБА_2 від 22.10.2020 зазначено номери платіжних доручень відповідно до яких відбувалось перерахування коштів.

Позивачем не було спростовано факт отримання коштів відповідно до розрахункового листа.

Відтак, суд вважає, що вимоги позивача в частині виплати заборгованості із заробітної плати задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що судом не було встановлено факту порушення відповідачем законодавства в частині проведення із позивачем розрахунку при звільненні, суд вважає, що вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволенню не підлягає.

Також, на переконання суду, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки з огляду на наступне.

Так, суд погоджується із посиланням позивача на п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301. Разом із тим, суд звертає увагу на те, що саме на відповідно до вказаної постанови спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України N 58 від 29.07.93 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, яка є спеціальною нормою, що регулює порядок ведення трудових книжок.

Суд повторює, що відповідно до абзацу 1 п. 2.21-1. Інструкції трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов`язану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників.

Позивачем не було надано доказів, які б свідчили про те, що його трудова книжка знаходиться в розпорядженні відповідача.

Отже, вимоги позивача в цій частині суд вважає необґрунтованими.

Крім того, суд вважає, що не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення моральної шкоди, оскільки судом не було встановлено факту порушення відповідачем трудового законодавства, що б свідчило про завдання відповідачем моральних страждань позивачу, як працівнику.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строків звернення до суду.

Суд приймає до уваги те, що з поданих відповідачем документів вбачається, що копія наказу про звільнення була отримана за місцем реєстрації позивача в 02 червня 2020 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення. Згідно відповіді АТ «Укрпошта» відправлення було вручено особисто 01.06.2020.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що з 01.06.2020 позивач перебув у військовій частині НОМЕР_1 в м.Біла Церква Київської області. На переконання суду, вказаний факт свідчить про те, що наказ про звільнення особисто позивачем 01.06.2020 отримано не було. Відомостей про достеменну дату отримання позивачем оскаржуваного наказу суду надано не було, разом із тим, суд враховує факт проходження позивачем військової служби та факт звернення із позовом липні 2020 року.

Однак, враховуючи те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість своїх вимог, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
повне судове рішення складено 03.03.2021
Суддя Д.Д.Андрієць