Справа № 510/299/21 .
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року м. Рені

Суддя Ренійського районного суду Одеської області Бошков І.Д., розглядаючи подання Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У виконанні Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса) знаходиться наказ № 916/3599/19 виданий 10.08.2020 р. Господарським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БРЕНД ПРО» заборгованості у сумі 203 000 грн. 24.09.2020 р. Ренійським районним ВДВС було відкрито виконавче провадження № ВП 63129460.

Із подання вбачається, що державним виконавцем були зроблені запити до реєструючих установ, але встановити майно ОСОБА_1 , на яке можливо звернути стягнення відсутнє, боржник офіційно не працює, пенсію не отримує, рухомого та нерухомого майна немає. 07.12.2020 р. на адресу боржника державним виконавцем було направлено виклик із рекомендованим листом, лист повернувся із відміткою «за закінченням терміну зберігання». 15.12.2020 р. на адресу Ренійського районного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса), надійшла заява від стягувача з приводу направлення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

У зв`язку із вищевикладеним, Ренійський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса) просить вирішити питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

Суд дослідив надані докази і дійшов висновку, що подання державного виконавця не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У поданні державний виконавець, посилається на те, що в ході проведення виконавчих дій було зроблено ряд запитів до реєструючих органів, з метою встановлення майна боржника, але зазначених доказів немає в матеріалах справи, що ставить під сумнів вчинення зазначених виконавчих дій.

За змістом п.19ч.2ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`я заний: у разі ухилення боржника від виконання зобов`я зань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`я зань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.4 цієї статті, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» надав роз`яснення щодо поняття «ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням», а саме, що з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків», і зазначив , що «відповідно до положення ч.2ст.10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

У даному випадку суд дійшов висновку, що державним виконавцем не доведено факт ухилення боржника від виконання зобов`язання. Так, суд не отримав належних доказів того, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, що боржником отримана хоча б одна вимога державного виконавця щодо явки боржника до ДВС.

Керуючись ст.441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Д. Бошков