Ухвала

23 березня 2021 року

м. Київ

справа № 165/2346/17

провадження № 61-3843ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д.(суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 квітня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсними додаткових угод до договору про іпотечний кредит та стягнення безпідставно отриманих коштів по іпотечному кредиту,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 23 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 12 липня 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 12 липня 2018 року

в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання недійсними додаткових угод від 12 жовтня 2012 року, від 05 серпня 2013 року та від 07 серпня 2013 року до договору про іпотечний кредит від 16 жовтня 2007 року № VONVG1, та стягнення коштів, отриманих у вигляді відсотків за додатковими угодами

у сумі 1 714,73 доларів США, що на час стягнення еквівалентно 49 504,25 грн, залишено без змін. Постанову Апеляційного суду Волинської області

від 12 липня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно отриманої комісії

в сумі 2 651,58 доларів США, що на час стягнення еквівалентно

76 551,11 грн, коштів, використаних банком на погашення іншого кредиту

в сумі 4 158,82 доларів США, що на час стягнення еквівалентно

120 065,13 грн, коштів безпідставно списаних з рахунку позивача в сумі

45 624,11 грн та пені в сумі 20 090,33 грн скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження

№ 61-43318св18).

Постановою Волинського апеляційного суду від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 квітня 2018 року залишено без змін.

02 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 квітня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 26 січня 2021 року (надійшла до суду 10 березня 2021 року), в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції у повному обсязі,

а рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення безпідставно отриманої комісії в сумі 2 651,58 доларів США, що на час стягнення еквівалентно 76 551,11 грн, коштів, використаних банком на погашення іншого кредиту в сумі 4 158,82 доларів США, що на час стягнення еквівалентно 120 065,13 грн, безпідставно списаних з рахунку коштів в сумі 45 624,11 грн та пені в сумі 20 090,33 грн, ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги у цій частині задовольнити.

Касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження, проте ОСОБА_1 просить цей строк поновити, посилаючись на те, що повний текст постанови Волинського апеляційного суду від 26 січня 2021 рокувона отримала 08 лютого 2021 року, на підтвердження чого надала поштовий конверт та супровідний лист Волинського апеляційного суду.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо

в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи наведені заявником обставини та надані на їх підтвердження докази, колегія суддів вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 квітня 2018 року та постанови Волинського апеляційного суду від 26 січня 2021 року ОСОБА_1 посилається на те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права

у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду. Крім того, зазначає, що судами належним чином не досліджено зібрані

у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 квітня 2018 року та постанови Волинського апеляційного суду від 26 січня

2021 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсними додаткових угод до договору про іпотечний кредит та стягнення безпідставно отриманих коштів по іпотечному кредиту, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 квітня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 26 січня

2021 року.

Витребувати із Нововолинського міського суду Волинської області вищевказану цивільну справі (№ 165/2346/17).

Надіслати іншому учаснику справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 21 квітня 2021 року.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншому учаснику справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць