ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м.Суми

Справа №589/3798/18

Номер провадження 22-ц/816/388/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк»,

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Євдокімової О.П. в приміщенні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18 червня 2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №910.23006, відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у розмірі 154507,45 грн на купівлю транспортного засобу GREAT WALL Haval H5, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .

У забезпечення виконання кредитних зобов`язань, між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу №910.23006, відповідно до умов якого відповідачка передала банку у заставу транспортний засіб марки GREAT WALL Haval H5, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .

Вказує, що ОСОБА_2 належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором №910.23006 від 18 червня 2013 року, у зв`язку з чим, станом на 06 серпня 2018 року, виникла заборгованість у сумі 117467 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просить звернути стягнення у рахунок погашення зобов`язань за кредитним договором №910.23006 від 18 червня 2013 року в загальній сумі 117467 грн. на предмет застави - автомобіль марки GREAT WALL Haval H5, 2012 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 шляхом продажу зазначеного автомобіля банком будь-якій третій особі - покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної суб`єктом оціночної діяльності, для чого надати банку усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу; в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу - власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо), а також про вилучення у відповідача предмету застави та передачу його на період реалізації банку.

У жовтні 2019 року АТ «Ідея Банк» подало до суду заяву про відмову від частини позовних вимог, в якій просить прийняти відмову від частини позовних вимог, що стосуються вимоги про звернення стягнення на предмет застави в наступній частині «…шляхом продажу зазначеного автомобіля банком будь-якій третій особі - покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної суб`єктом оціночної діяльності, для чого надати банку усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу; в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу - власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо)».

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 10 грудня 2020 року відмовив у прийнятті відмови від частини позовних вимог, викладеної у заяві АТ «Ідея Банк».

Постановляючи вказану ухвалу суд виходив з того, що відмова від частини позовної вимоги не передбачено нормами ЦПК України. Крім того, відмовляючись від частини позовних вимог банк по суті істотно змінює одну із позовних вимог, викладаючи її в іншій редакції, тобто змінює предмет позову, що після закінчення підготовчого засідання є неприпустимим з огляду на приписи ч. 3 ст. 49 ЦПК України.

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 10 грудня 2020 року відмовив у задоволенні позову АТ «Ідея Банк».

Не погодившись з вказаним рішенням суду, АТ «Ідея Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду від 10 грудня 2020 року про відмову від частини позовних вимог, а саме від способу реалізації предмета застави є незаконною та ухвалена з порушенням норм процесуального права, оскільки відповідно до вимог статті 49 ЦПК України позивач може відмовитися від позову або частини позовних вимог на будь-якій стадії судового процесу. Вказує, що вимога позивача про звернення стягнення на предмет застави може бути задоволена і без способу його реалізації, вказані вимоги пов`язані між собою, проте є різними.

Також зазначає, що позивач не змінював предмет позову, а лише виклав вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки у новій редакції.

Вказує, що суд відмовляючи у задоволенні позову банку, керувався лише тим, що банком обрано позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет застави.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Сторони повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ «Ідея Банк», суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «Ідея Банк» про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі, оскільки такий спосіб звернення стягнення на заставне майно сторони договору застави визначили як позасудовий, що відповідає положенням статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №910.23006, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 164507,45 грн на купівлю автомобіля GREAT WALL Haval H5, 2012 року випуску, чорного кольору, шасі № НОМЕР_3 , у сумі 159715,00 грн. та сплату страхового платежу за страхування життя позичальника у сумі 4792,45 грн, зі сплатою змінюваної відсоткової (процентної) ставки у розмірі 15,49 % річних та сплатою всіх інших обов`язкових платежів по договору за користування кредитними коштами, строком на 60 місяців (а. с. 11-16).

У подальшому змінювана процентна ставка кредитодавецем декілька разів збільшувалася: з 19 травня 2014 року до 19,44%, з 01 липня 2015 року до 30% (а. с. 92, 97).

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 12 липня 2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу 910.23006, відповідно до умов якого відповідачка передала у заставу банку транспортний засіб марки GREAT WALL, моделі Haval H5, 2012 року випуску, шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить відповідачці на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 20-21, 27).

Відповідно до умов п. 3 § 1 вказаного договору застави, заставою вказаного транспортного засобу були забезпечені наступні зобов`язання позичальника: повернення кредиту в сумі 164507,45 грн, сплата процентів за користування кредитом, комісій та неустойки, а також відшкодування витрат заставодержателя на реалізацію своїх прав та звернення стягнення на транспортний засіб.

У пунктах 1, 2 § 5 договору застави від 12 липня 2013 року сторони погодили, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором та/або договором застави. При цьому договір застави містить застереження про позасудове задоволення вимог заставодержателя як шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність, так і шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі.

Відповідно до витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15 липня 2013 року та 03 вересня 2018 року, обтяження зазначеного вище автомобіля зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна з 14 грудня 2012 року. Термін дії обтяження до 06 листопада 2022 року (а.с.23-26).

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, станом на 06 серпня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 117467 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Отже, звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання є позасудовим способом звернення стягнення на заставне майно, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Вказана позиція узгоджується із позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19).

Установлено, що АТ «Ідея Банк», звертаючись до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на заставне майно шляхом продажу предмета застави банком будь-якій третій особі покупцю.

У пункті 2 § 5 договору застави транспортного засобу 910.23006 від 12 липня 2013 року передбачено позасудове задоволення вимог заставодержателя, за яким заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором та/або договором застави шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі.

За встановлених обставин справи та вимог закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову АТ «Ідея Банк» про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу майна третій особі, оскільки обраний кредитором спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу банком будь-якій третій особі в рахунок погашення боргових зобов`язань боржника перед банком, сторони договору застави визначили як позасудовий, що відповідає положенням ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Крім того, АТ «Ідея Банк», всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не доведено порушення свого права звернути стягнення на предмет застави в позасудовому порядку, як це передбачено умовами договору застави.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у прийнятті відмови від частини позовних вимог, що суперечить положенням ст. 49 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 4, 5 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. З викладеного вбачається, що предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Частиною 3 ст. 49 ЦПК України визначено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Так, реалізація предмета забезпечувального обтяження за рішенням суду врегульована у ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». У вказаній статті зазначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження.

Як убачається з матеріалів справи, банком була заявлена позовна вимога про звернення стягнення на предмет застави, із зазначенням способу реалізації предмета забезпечувального обтяження, а тому відмова позивача від частини позовної вимоги не узгоджується з приписами статей, 175, 49 ЦПК України, оскільки банком фактично шляхом подання заяви про відмову від частини позовних вимог було змінено предмет позову, від самої ж вимоги про звернення стягнення на предмет застави позивач не відмовлявся.

Справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 18 грудня 2018 року, а вказана заява АТ «Ідея Банк» подана до суду 01 жовтня 2019 року. А тому суд першої інстанції, керуючись ч. 3 ст. 49 ЦПК України обґрунтовано постановив ухвалу про відмову у прийнятті відмови від частини позовних вимог, викладеної у заяві АТ «Ідея Банк» від 01.10.2020 року. Ухвала суду першої інстанції є законною, так як відповідає нормам процесуальною права.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Оскільки колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції від 10 грудня 2020 року про відмову у прийнятті відмови від частини позовних вимог, викладеної у заяві АТ «Ідея Банк» від 01.10.2020 року, відсутні підстави для повторного розгляду такої ж заяви АТ «Ідея Банк», доданої до апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення.

Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» залишити без задоволення.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2020 рокув даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина