Постанова

Іменем України

17 березня 2021 року

м. Київ

справа № 140/137/19

провадження № 61-14568св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Немирівська районна державна адміністрація Вінницької області, Тульчинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 03 липня 2019 року у складі колегії суддів: Денишенко Т. О., Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що з 30 травня 1995 року до 27 лютого 2004 року він працював на посаді державного службовця агрономом-насіннєводом Немирівського райсільгоспуправління, про що свідчить запис у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Заявник зазначав, що 22 березня 2013 року він звільнився з роботи та йому призначені пенсійні виплати відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». За підрахунками ОСОБА_1 він має право на пенсію державного службовця з урахуванням такого стажу не менше 26 років.

ОСОБА_1 звернувся у Тульчинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області для здійснення перерахунку пенсії як колишньому державному службовцю та листом йому повідомлено про неможливість нарахувати пенсійні виплати згідно з нормами Закону України «Про державну службу», так як його стаж на посадах державної служби становить лише 17 років 2 місяці 21 день. Період роботи заявника з 30 травня 1995 року до 27 лютого 2004 року на посаді агронома-насіннєвода Немирівського райсільгоспуправління до стажу державної служби не зарахований через те, що у трудовій книжці міститься щодо такого запису крім печатки райдержадміністрації ще й штамп Вінницького обласного міжгосподарського об`єднання по насінництву «Вінницянасінпром», посади якого не відносяться до посад державної служби.

Заявник з метою здійснення Тульчинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області перерахунку його пенсії згідно з нормами Закону України «Про державну службу» як колишньому державному службовцю просив суд встановити факт, що має юридичне значення, про його роботу на посаді агронома-насіннєвода Немирівського райсільгоспуправління Немирівської райдержадміністрації Вінницької області з 30 травня 1995 року до 27 лютого 2004 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року заяву задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 30 травня 1995 року до 27 лютого 2004 року працював на посаді агронома-насіннєвода Немирівського райсільгоспуправління Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що запис у трудовій книжці заявника та показання допитаних свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розпорядження голови Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області від 17 вересня 1999 року № 193 «Про організацію забезпечення проведення комлексу осінньо-польових робіт, збирання та перевезення цукрових буряків урожаю 1999 року», копії наказів Немирівської державної насіннєвої інспекції за 2000-2002 роки підтверджують факт того, що заявник працював на посаді агронома-насіннєвода Немирівського райсільгоспуправління Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Вінницького апеляційного суду від 03 липня 2019 року апеляційну скаргу начальника Тульчинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області Мельник А. В. задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у випадку виникнення під час розгляду справи у порядку окремого провадження спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заінтересованим особам їхнє право на подання позову на загальних підставах.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року, ОСОБА_1 просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що заявник працював на посаді агронома-насіннєвода Немирівського райсільгоспуправління Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області, на державній службі, а тому має право на отримання пенсії з урахуванням років праці на державній службі, однак період роботи на посаді агронома-насіннєвода не зараховано до стажу державної служби, тому заявник і звернувся із заявою про встановлення факту.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що згідно із записом в трудовій книжці ОСОБА_1 в період часу з 30 травня 1995 року по 27 лютого 2004 року працював на посаді агронома-насіннєвода Немирівського райсільгоспуправління Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області (а. с. 16-21).

Цей факт підтверджується показами свідків, розпорядженням Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області від 17 вересня 1999 року (а. с. 11-12), копіями наказів Немирівської державної насіннєвої інспекції за 2000-2002 роки (а. с. 9-10).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX).

У пункті 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Про це зазначається і у частині першій статті 4 ЦПК України.

Зі змісту частини третьої статті 16 ЦК України убачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55 та 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

ОСОБА_1 просив встановити юридичний факт його роботи з 30 травня 1995 року до 27 лютого 2004 року на посаді агронома-насіннєвода Немирівського райсільгоспуправління Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області, який є необхідним для призначення йому пенсії.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Таким чином, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

З урахуванням наведеного питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19), та відповідає практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови: від 10 березня 2020 року у справі № 556/132/18 (провадження № 61-44101св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 559/2652/16-ц (провадження № 61-28244св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 401/2020/17-ц (провадження № 61-3570св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/30/17 (провадження № 61-12771св18) та від 10 червня 2020 року у справі № 347/576/18 (провадження № 61-45995св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи, що захист прав особи шляхом встановлення юридичного факту для підтвердження спеціального трудового стажу не передбачений положеннями цивільного законодавства, оскільки вирішується у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури, колегія суддів дійшла висновку про скасування судових рішень із закриттям провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 414 ЦПК України підставою для скасування рішення повністю або частково із закриттям провадження в справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині є порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

За таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушення норм процесуального права, що в силу частини другої статті 414 ЦПК України є підставою для їхнього скасування із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 402, 409, 414, 416 ЦПК України ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 03 липня 2019 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська
Судді: В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв В. А. Стрільчук