Справа № 646/4788/17
№ провадження 2/646/42/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

за участю: секретаря Лук`янчук К.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі місцевого суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача 56199,70 грн матеріальних збитків та 15 000 грн моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 13 листопада 2016 року ОСОБА_3 керуючи автомобілем „ВАЗ 21154 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Харкові по проспекту Гагаріна, при виїзді з прилеглої території не надав переваги в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Тойота Камрі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого перебувала Позивачка, що відбилось у отриманні автомобілем Тойота Камрі механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Вина відповідача ОСОБА_3 встановлена постановою судді Червонозаводського суду м. Харкова від 13.02.2017, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позивачкою направлялися заяви до страхової: № 071 від 03.03.2017 та № 081 від 07.03.2017 про відшкодування збитків, яких вона зазнала внаслідок ДТП, але ніяких виплат нею так отримано і не було.

Таким чином, виходячи з того, що Позивачкою направлялися звернення до страхової компанії, які були проігноровані, керуючись чинним законодавством Позивачка звернутися за відшкодуванням матеріальних збитків безпосередньо до винуватця дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3 , як власника джерела підвищеної небезпеки автомобіля „ВАЗ 21154 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який повинен відшкодувати витрати позивачки, які вона змушена була зробити для відновлення первинного стану свого автомобіля Тойота Камрі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП, тобто витрати на його повний ремонт.

Позивачка витратила на відновлення первинного стану автомобіля відповідно до акту виконаних робіт № АА-217653 від 23.12.2016 та накладної № 274333/о від 30.11.2016, сплата яких підтверджується чеком №28180 від 23.12.2016 та товарними чеками від 23.05.2017 та 04.05.2017 становить в загалом 56199,70 грн.

Крім того, внаслідок ДТП Позивачці було завдано моральної шкоди. Ця шкода полягає у тому, що з моменту ДТП позивачка позбавлена власного транспорту. Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля Позивачці довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що тривалий час не міг вночі спокійно спати. І до того суворий сімейний бюджет Позивача довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого Позивачка почала до всього нервово відноситися. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім самої Позивачки і члени її родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у родині ОСОБА_5 .

Також, раніше дуже часто на вихідних Позивачка із сім`єю виїжджали з міста на відпочинок від тяжкого робочого тижня, після ДТП змога на законний відпочинок зникла. На тривалий час після ДТП Позивачці та її близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, довелося відкласти, а від деяких з них взагалі відмовитись, що спричинило проблеми з роботою.

Виходячи із цього, позивачка оцінила завдану моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.

13 липня 2017 року представник позивача звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову, яким просив накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно ОСОБА_3 , в тому числі на автомобіль марки «ВАЗ-21154» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду від 13.07.2017 року у задоволенні заяви представника про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

24 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 в особі представника звернулася до суду із клопотанням про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на автомобіль марки «ВАЗ-21154», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_3 , посилаючись на те, що відповідач має можливість здійснити відчуження та/або перереєстрацію свого майна на інших людей, зокрема зазначеного автомобіля, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Червонозаводського районного суду від 24.07.2017 клопотання ОСОБА_1 в особі представника про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, накладено заборону на відчуження автомобіля марки «ВАЗ-21154», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_3 .

В подальшому позивачка неодноразово уточнювала позовні вимоги, останнім уточненням позовної заяви, Позивачка просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь завдану матеріальну збитки у розмірі 58044,37 грн - витрати понесені на відновлювальний ремонт транспортного засобу і адвокатську допомогу та 15000 грн у якості відшкодування заподіяної моральної шкоди. Також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

В обґрунтування уточнень зазначалося, що 09.10.2017, ОСОБА_1 отримала від страхової компанії 36655,33 грн страхової компенсації.

Також, оскільки до пред`явлення позову, ОСОБА_1 через необізнаність у юридичних питаннях - була змушена звернутися за правовою допомого до ФОП ОСОБА_6 , яка включала у себе: юридичні консультації, робота з документацією, судове супроводження і представництво у судах та інших державних органах і службах - між ФОП ОСОБА_6 , та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги № б/н, від 09.06.2017, згідно до якого сума до сплати за роботу Виконавця складала 38500,00 грн, яка була сплачена 09.06.2017, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 06/2/17 від 09.06.2017.

22.05.2018 стороною Відповідача надано відзив, яким сторона відповідача зазначила, що повністю заперечує проти вимог Позивачки, оскільки по-перше страховою повністю відшкодовано витрати Позивачки на відновлення ТЗ, а по-друге, витрати на правничу допомогу, які понесла Позивачка нічим не підтверджені.

Ухвалою Червонозаводського районного суду від 25.05.2018 на підставі клопотання представника відповідача про розгляд справи у порядку загального провадження, у зв`язку із набуттям чинності 15.12.2017 змін до цивільно-процесуального кодексу України, ухвалено продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі.

23.07.2018 позивач ОСОБА_1 в особі представника звернулася до суду з клопотанням про витребування від ТДВ «СТ «Домінанта» інформацію (копії документів) про оціночний акт страховика складений під час огляду пошкоджень ТЗ відповідно до справи ЦВ-2016-8227.

Ухвалою Червонозаводського районного суду від 30.10.2018 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.

Ухвалою Червонозаводського районного суду від 20.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач і її представник наполягали на задоволенні позовних вимог, в обґрунтування яких послались на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач і його представник вважали всі позовні вимоги безпідставними, просили у задоволенні відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне.

13 листопада 2016 року ОСОБА_3 керуючи автомобілем „ВАЗ 21154 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Харкові по проспекту Гагаріна, при виїзді з прилеглої території не надав переваги в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Тойота Камрі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого перебувала Позивачка.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілям спричинено механічні ушкодження.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.02.2017, яка набрала чинності, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим його вина відповідно до ст. 61 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню.

Суд дослідив акт виконаних робіт № АА-217653 від 23.12.2016, чек № 28180, накладну № 274333/о, товарні чеки від 23.05.2017 на суми 8910 грн, 3000 грн, 7000 грн, а також чеки від 04.05.2017 на 8500 грн, 3800 грн, 600 грн та 540 грн на суму загальних витрат 56199,70 грн.

Суд провів оцінку відповідності спричинених під час дорожньо-транспортної пригоди пошкоджень та виконаних робіт для відновлення автомобіля відповідно до зазначених актів виконаних робіт, товарних чеків та протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.11.2016 де зазначені пошкодження отримані автомобілем Тойота Камрі, державний номер НОМЕР_2 під час ДТП та дійшов висновку, що виконані роботи по відновленню ТЗ відповідають отриманим пошкодженням під час ДТП.

Будь-яких істотних та переконливих доказів на підтвердження того, що розрахунок завданого збитку було здійснено неправильно та в дійсності він має менший розмір, ніж визначено в рахунку-фактурі, матеріали справи не містять.

Відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків зокрема відносяться втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, діючий на момент дорожньо-транспортної пригоди, поліс № АЕ/6974332 у страховому товаристві «Домінанта».

Позивачка направила заяви до страхової: № 071 від 03.03.2017 та № 081 від 07.03.2017 про відшкодування збитків, яких вона зазнала внаслідок ДТП.

09.10.2017 ОСОБА_1 отримала від страхової компанії 36655,33 грн страхової компенсації та уточнила позовні вимоги.

Вирішуючи питання про підстави та межі відповідальності винуватця ДТП за шкоду, заподіяну власником колісного транспортного засобу цивільна відповідальність якого застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд, керуючись ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц. Пункт 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц констатує, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка не скористалась наданим ним законом правом на стягнення із страхової всієї суми в межах розмірі ліміту відповідальності страховика 50000 грн.

За таких обставин, враховуючи правову позицію Верховного Суду щодо застосування норм права, сформульовану у п. 56 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц, суд доходить висновку, що позивач позбавила себе права вимагати від відповідача відшкодування завданої шкоди в розмірі ліміту відповідальності страховика 50000 грн, тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню в сумі, що перевищує ліміт - 6199,70 грн.

Приписами статті 23 ЦК України закріплено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», підставами задоволення судом позову про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди є наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З урахуванням того, що при розгляді справи встановлено склад цивільного правопорушення за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди ОСОБА_3 , в тому числі й моральної, суд вважає, що є всі передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачці внаслідок пошкодження її автомобіля під час ДТП.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала Позивачка, характер майнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 15000 грн.

За правовою допомого ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_6 , яка включала у себе: юридичні консультації, робота з документацією, судове супроводження і представництво у судах та інших державних органах і службах. Між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги № б/н, від 09.06.2017, згідно до якого сума до сплати за роботу Виконавця складала 38500 грн, яка була сплачена 09.06.2017, що підтверджується квитанцією до прибутково-касового ордеру № 06/2/17 від 09.06.2017.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 та ст. 84 ЦПК України (старої редакції ЦПК, що діяла на момент укладання Договору) витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, є витратами, пов`язаними з розглядом справи, які несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України (старої редакції) правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

У пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»

Судам роз`яснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір яких визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Єдиним діючим на теперішній час законом, що визначає поняття винагороди за надання юридичних послуг та порядок його начислення є ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У відповідності до вищенаведених статей ФОП ОСОБА_6 мав право укладати договір та надавати правові послуги Позивачці. З прийняттям нової редакції кодексу ФОП ОСОБА_6 не втратив права надавати правовому допомогу за Договором . Крім того ст. 15 ЦПК України в новій редакції зазначає, що учасники справи мають право користуватись правовою допомогою.

Згідно п. 4.2.3. ФОП ОСОБА_6 має право залучати до роботи за договором своїх найманих працівників. Так для виконання договору ФОП ОСОБА_6 було залучено його найманих працівників, а саме: юрисконсульта ОСОБА_7 який прийнятий на роботу до ФОП ОСОБА_8 згідно наказу про прийняття на роботу №3 від 14.12.2016 та адвоката Рябініна С.В. Витрати на оплата праці цих осіб були включені до умов Договору.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, в тому числі з ціною позову.

Суду було надано акт виконаних робіт, який підтвердив суму понесених позивачкою витрат на правову допомогу і, виходячи із суми задоволених позовних вимог і застосовуючи принцип співмірності, вважає що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, в сумі 20000 грн.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на часткове задоволення вимог позивачки розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню за позовними вимогами складає 548,24 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1-11, 58-61, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК України, статтями 23, 769, 771, 979, 980, 990, 1172, 1187, 1188 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 :

- матеріальні збитки у розмірі 6199,70 грн;

- на відшкодування моральної шкоди - 15000 грн;

судові витрати:

- на надання правничої допомоги у розмірі 20000 грн;

- сплачений судовий збір у сумі 548,24 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду (Харківський апеляційний суд) через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення (Червонозаводський районний суд м.Харкова).

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлений 01 березня 2021 року.

Суддя: Єжов В.А.