ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/345/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Хома М. В.,

за участі секретаря Боднар Р.В.

та сторін апелянта ОСОБА_1 та його представника адвоката Панькова О.П.; представника ТзОВ Фінансова компанія Дніпрофінансгруп - адвоката Братівника І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/22536/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2020 року, ухваленого суддею Вийванко О.М., повний текст ухвали складено 24 грудня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра, товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки та припинення обтяження,

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра, товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки та припинення обтяження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви адвоката Паньков Олександра Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра, товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки та припинення обтяження.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Паньков О.П. просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 адвокат Паньков О.П. зазначив, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, відповідачі можуть здійснити відчуження нерухомого майна предмету іпотеки третім особам, що в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду при задоволенні позову та зробити неефективним захист.

Як стало відомо позивачу, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 233035866 від 18.11.2020 року, між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та ТзОВ Фінансова компанія Дніпрофінансгруп укладено договір про відступлення прав вимоги, реєстраційний № 137 від 23.07.2020 року, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновою Н.М. про відступлення вимог за кредитним договором та договором іпотеки.

17 квітня 2020 року відповідачем було розпочато публічні електронні торги (аукціон), № лоту: GL48N717920 через систему ProZorro предметом яких було право вимоги за Договором кредитної лінії № 548/2005МК, забезпеченим договором іпотеки (посилання на офіційний сайт: https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-04-17-000021-b), однак торги не відбулись.

Також існує спір між позивачем та відповідачами про припинення кредитного договору та договору іпотеки, в зв`язку із смертю позичальника/боржника ОСОБА_2 і додатково враховуючи, що кредитний договір діяв до 10.10.2010 року та після закінчення строку дії договору відповідачі не звертались з вимогою про погашення заборгованості, що фактично пропустили строки позовної давності, а отже і законні вимоги до позивача.

Представник ТзОВ Фінансова компанія Дніпрофінансгруп адвокат Братівник І.В. подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Панькова О.П. у якому зазначив, що позивач сам зазначає той факт, що він виступив майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_2 , уклавши 10.10.2005 року із ВАТ КБ Надра, в особі філії ВАТ КБ Надра Тернопільського РУ, договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. за реєстраційним № 11824.

Позивач укладаючи договір іпотеки, свідомо розумів і допускав можливість настання таких обставин, які мають наслідки вчинення кредитором/іпотекодержателем дій пов`язаних із зверненням стягнення на іпотечне майно. При цьому, факт зміни особи кредитора/іпотекодержателя з ВАТ Надра на ТзОВ ФК Дніпрофінансгруп не змінює порядок виконання кредитних зобов`язань та не припиняє іпотеки в розумінні ст. 17 Закону України Про іпотеку. Позивач вправі лише заявити свої заперечення щодо нового кредитора (за умови ненадання останнім доказів переходу права вимоги), або виконати зобов`язання перед первинним кредитором.

Проте, зважаючи на предмет позовних вимог та його підстави, ствердити, що заявлений позивачем захід забезпечення позову необхідно вжити, оскільки його невжиття може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду, не доведено належним чином, відсутні будь-які докази, які є передумовою для їх вжиття.

Так, у своїй заяві про забезпечення позову та апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається виключно на загальні припущення; в матеріалах справи відсутні заяви про початок процедури звернення стягнення на майно/виселення з приміщення, відсутнє рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, захист цивільних прав нотаріусом у вигляді вчинення на іпотечному договорі виконавчого напису нотаріуса, чи застосування позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як передумова для вжиття заявленого способу забезпечення позову.

Водночас, вжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову має наслідком порушення принципу рівності сторін цивільного процесу та унеможливлює наступну реалізацію ТзОВ ФК Дніпрофінансгруп своїх прав пов`язаних із отриманням погашення за придбаними кредитними зобов`язаннями, в тому числі, за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Паньков О.П. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній

Представник ТзОВ Фінансова компанія Дніпрофінансгруп - Братівник І.В. апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Паньков О.П. не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Представник ПАТ КБ Надра у судове засідання не з`явився і не повідомив причин неявки, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторони, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. Постановляючи ухвалу про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосовані судом види забезпечення позову не є співмірними з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням предмету спору, вартості майна, відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звернувся.

З таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується колегія суддів.

Судом встановлено, що 10.10.2005 року між ВАТ КБ Надра в особі філії ВАТ КБ Надра Тернопільське РУ та ОСОБА_2 було укладено договір кредитної лінії № 548/2005МК, у відповідності з умовами котрого Банк зобов`язався відкрити позичальнику кредитну лінію в сумі 30000 дол. США, для придбання житла, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався прийняти вищезазначені грошові кошти та, в термін з 10.10.2005 року по 10.10.2010 року повернути їх Банку зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 15,59% річних.

На виконання п. 2.1 Кредитного договору № 548/2005-МК від 10.10.2005 року за договором іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А., за реєстром № 11824 ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вищевказаним кредитним договором, передав в іпотеку відповідачу належне йому на праві власності наступне майно: нерухоме майно двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданим виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 09 червня 2003 року та зареєстрованого Тернопільським міським БТІ 09 червня 2003 року за реєстром № 48560.

Як стало відомо апелянту з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 233035866 від 18.11.2020 року між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та ТзОВ Фінансова компанія Дніпрофінансгруп укладено договір про відступлення прав вимоги, реєстраційний № 137 від 23.07.2020 року, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновою Н.М. про відступлення вимог за кредитним договором та договором іпотеки.

17 квітня 2020 року відповідачем було розпочато публічні електронні торги (аукціон), № лоту: GL48N717920 через систему ProZorro предметом яких було право вимоги за Договором кредитної лінії № 548/2005МК, забезпеченим договором іпотеки (посилання на офіційний сайт: https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-04-17-000021-b), однак торги не відбулись.

Також існує спір між позивачем та відповідачами про припинення кредитного договору та договору іпотеки, в зв`язку із смертю позичальника/боржника ОСОБА_2 і додатково враховуючи, що кредитний договір діяв до 10.10.2010 року та після закінчення строку дії договору відповідачі не звертались з вимогою про погашення заборгованості, що фактично пропустили строки позовної давності, а отже і законні вимоги позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема: накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюаваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії тощо.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність майна відповідачу на праві власності.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Водночас при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову. Зазначені обставини є підставою позову та підлягають установленню та доведенню під час розгляду справи по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Враховуючи те, що існує достатньо обґрунтована імовірність того, що належна ОСОБА_1 двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , під час розгляду даної справи може бути відчужена (продана) третім особам, що фактично не заперечувалось представником відповідача, що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, а тому існує об`єктивна необхідність забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони відчужувати нерухоме майно, з метою запобігання переходу прав на майно до інших осіб.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, та дають підстави для висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права під час розгляду даної справи.

Щодо вимов про заборону державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам та будь-яким іншим особам вносити будь-які відомості до єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з відчуження квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 тут можна зазначити наступне.

Вказаний вид забезпечення позову є недоцільним, так як заборона відчужувати спірне нерухоме майно - квартиру, є достатнім та співмірним із предметом спірних відносин в межах позовної заяви.

В тій частині вимог заяви про забезпечення позову слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову, як заборона відчужувати нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 може ускладнити виконання рішення суду.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Панькова О.П. про забезпечення позову відповідно до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України в частині заборони відчужувати спірну квартиру.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2020 року частково скасувати та ухвалити нову, якою заборонити відчужувати нерухоме майно, двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 01, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 )

В решті задоволення заяви ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 березня 2021 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

М.В. Хома