Справа № 396/28/21
Провадження № 2/396/188/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23.03.2021 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіна Алла Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання Стеценко А.О.

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сергієнка Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/28/21 за позовом ОСОБА_1 до Диминської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Полякова Н.В., про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , після смерті якого залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, яка знаходиться на території Диминської сільської ради, площею 6,33 га, що належала спадкодавцю на підставі державного акту серії КР №096274. Позивач не звернувся у передбачений ст.1269 ЦК України строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність спадкового майна, що зумовлено відсутністю постійного зв`язку з батьком. У листопаді 2020 року позивач дізнався про заповіт відповідно до якого ОСОБА_3 , належну йому земельну ділянку площею 6,33 га та житловий будинок за адресою с.Димине Новоукраїнського району Кіровоградської області заповів йому. Іншу земельну ділянку площею 6,71 га, що належала спадкодавцю на підставі державного акту серії ІІІ-КР №040205, розташовану на території Диминської сільської ради батько заповів ОСОБА_4 19.11.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Полякової Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, однак нотаріусом було повідомлено про неможливість видати свідоцтво на спадкове майно у зв`язку з пропуском позивачем строку на прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин та просить суд надати йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, додатково пояснивши, що позивачу про заповіт повідомив ОСОБА_4 , якому померлий заповів інше своє майно, тому вважає, що позивач був позбавлений права подати заяву до нотаріуса внаслідок незалежних від нього обставин.

Представник відповідача Диминської сільської ради в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, щодо задоволення позовних вимог не заперечують.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду подано заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Приватний нотаріус Полякова Н.В. в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, повідомлена належним чином, що підтверджується підписом в розносній книзі про отримання судової повістки.

Свідок ОСОБА_5 суду повідомив, що про існування заповіту дізнався восени 2020 року, про що повідомив ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що померлий батько позивача ОСОБА_3 був її сусідом та ОСОБА_4 є її онуком, в літку чи восени 2020 року вона разом з онуком повідомила в сільську раду про існування заповіту на ОСОБА_1 , так як їм було невідомо його місце проживання.

Свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що працює землевпорядником в сільській раді, ОСОБА_1 вона випадково зустріла восени 2020 року та повідомила про існування заповіту, на що останній відповав що йому не було відомо про те, що батько склав заповіт на його ім`я.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Диминською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку розміром 6,33 га, кадастровий номер :02:000:2342, що знаходяться в с.Димине Новоукраїнського району Кіровоградської області, яка належала йому на праві приватної власності згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії КР № 096274 (а.с. 8-9).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого земельну ділянку розміром 6,33 га, кадастровий номер :02:000:2342, що знаходяться в с.Димине Новоукраїнського району Кіровоградської області, яка належали йому на праві приватної власності згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії КР № 096274 та житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1 , який посвідчений секретарем сільської ради Заболотнєвою Г.М. (а.с. 11).

ОСОБА_1 , є сином померлого, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження де в графі батько вказано " ОСОБА_8 " (а.с.10).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори), інформація про заповідача: ОСОБА_3 , заповіт: номер у Спадковому реєстрі: 2, стан: чинний.

Як вбачається з копії спадкової справи №03/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , з заявами про прийнятя спадщини 01.02.2020 року звернувся ОСОБА_4 . Свідоцтво про право на спадщину за законом майна ОСОБА_8 28.05.2019 року отримав ОСОБА_4 , 1985 року народження.

19.11.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Полякової Н.В. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус листом № 35/01-14 від 19.11.2020 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємець ОСОБА_1 пропустив встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк прийняття спадщини (а.с.12).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За нормами ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не був обізнаний про наявність спадкового майна у вигляді земельної ділянки, заповіту та не мав постійного зв`язку з померлим з об`єктивним причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в абз.6 п.24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з правовою позицією ВСУ від 04.11.2015 р. (справа №6-1486цс15), відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які по`вязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд у Постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року№ 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються поважними в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. при розгляді справи №681/203/17-ц.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Положеннями ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 р. зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Згідно листа приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Полякової Н.В. № 35/01-14 встановлено, що заява ОСОБА_1 щодо прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 надійшла після спливу 6-ти місячного строку, встановленого ст. 1273 Цивільного кодексу України (а.с.12).

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через поважні причини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Необізнаність позивача про наявність заповіту на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, та обов"язкове звернення з заявою для прийняття спадщини у строк передбачений законодавством, відсутність постійного зв`язку з батьком, скрутне фінансове та матеріальне становище, суд вважає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Суд вважає причину пропуску позивачем строку на прийняття спадщини поважною, оскільки останній є спадкоємцем, який не реалізував належне йому право на прийняття спадщини внаслідок зазначених обставин, пропустивши визначений законом строк через наявність об`єктивних, істотних труднощів для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини.

Отже факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення спадкоємця від спадкування.

Тому суд прийшов до висновку про необхідність забезпечення права позивача на спадкування, враховуючи відсутніть при цьому порушень прав третіх осіб чи інтересів держави та враховуючи встановлені обставини, які свідчать про наявність поважних причин на час завершення строку прийняття спадщини, тому суд вважає за доцільне встановити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном два місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном два місяці з моменту вступу рішення у законну силу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 23.03.2021 року.

Головуючий: А. А. Русіна