Провадження №2/760/5332/21
Справа №760/6436/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі
головуючої судді - Усатової І.А.,
при секретарі - Омелько Г.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Печерського району м. Києва - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову позивач вказала, що з 05 листопада 2010 до 25 листопада 2016 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також вказала, що шлюб між нею та відповідачем розірваний рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року, яке набрало законної сили. Причиною розпаду їхньої сім`ї позивачка вказала постійні скандали, сварки, відсутність допомоги з боку відповідача у вихованні та забезпеченні сина.
У позові зазначила, що відповідач понад 4 роки не бере ніякої участі в житті сина: не спілкується з ним, не водить в школу (не водив в садок), в медичні заклади, не займається позашкільним вихованням, не відвідує батьківські збори, не цікавиться успіхами сина у навчанні, станом його здоров`я, інтересами сина та ін.
Позивач просить врахувати, що жодних перешкод відповідачу у спілкуванні з сином, ні вона, ні будь-хто з її родини ніколи не чинили. На її думку така поведінка відповідача свідчить про його свідомі дії (бездіяльність) стосовно ухилення від виконання батьківських обов`язків.
Просить суд врахувати, що таке ухилення від виконання батьківських обов`язків триває вже значний проміжок часу.
З огляду на викладене просить позов задовольнити.
Ухвалою судді від 29.05.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження та надано відповідачу строк - 30 днів для подання до суду відзиву на позовну заяву.
Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
07.10.2020 на адресу суду від Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.
Ухвалою суду від 07.10.2020 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
09.10.1020 на адресу суду від Печерської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення
Третя особа Орган опіки та піклування Печерського району м. Києва - Печерської районної в м. Києві державної адміністрації уповноваженого представника до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 07.10.2020 подала до суду заяву з долученим висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, якою просила винести рішення на підставі з урахуваннями висновку та справу слухати без участі представника.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в позові доводи, суд приходить до наступного.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Частиною четвертою статті 155 встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 КАС України. Зокрема, пунктом 2 частини першої даної статті визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно зі статтею 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позивач, посилаючись на невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, просить суд позбавити його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на що суд зазначає наступне.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26.10.2011 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2108, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 . Його батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року по справі № 757/9858/16-ц розірвано шлюб, укладений та зареєстрований 05.11.2010 між громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 1483).
Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу № 450 від 16.10.2019 № 105, за період перебування малолітнього ОСОБА_5 в дошкільному закладі, його інтересами опікувалася виключно мати ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_6 (проводили та забирали дитину з садочка, відвідували заходи для батьків, сплачували рахунки за харчування). Батько ОСОБА_5 жодного разу не з`являвся в садочку (не приводив та не забирав дитину, не відвідував дитячі ранки, не брав участі у випускному концерті дитини, не сплачував рахунків за харчування).
Згідно довідки Спеціалізованої школи № 80 м. Києва від 18.10.2019 № 142, виданої ОСОБА_3 за період навчання (2018-2019 н.р.) батько дитини жодного разу не з`являвся у школі, не цікавився успіхами сина, не був присутнім на святі першого дзвоника, не брав участі у батьківських зборах, не сплачував рахунків за харчування.
З вказаної довідки вбачається, що вихованням дитини та питаннями навчання займаються його мати та бабуся (приводять та забирають дитину зі школи, відвідують батьківські збори, сплачують рахунки за харчування, супроводжують під час екскурсій, водять дитину на заняття карате).
Згідно з довідкою Печерського центру «Хелен Дорон Англійська» від 17.10.2019 № 11, ОСОБА_3 відвідує заняття в Печерському Центрі «Хелен Дорон Англійська» з жовтня 2015 року, оплата здійснюється виключно мамою в повному обсязі. Батько дитини в навчальному центрі не з`являвся, з викладачами та адміністрацією не спілкувався, оплату не здійснював. Мати дитини повністю супроводжує процес навчання сина, займається всіма організаційними та фінансовими питаннями, іноді доручає привести і забрати з занять дитину бабусі.
Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Печерського району м. Києва № 2782-1315 від 30.10.2019, вбачається, що ОСОБА_3 знаходиться на медичному обслуговуванні в КНП «ЦПМСД» Печерського району в амбулаторії № 11. До медичного закладу дитина приходить у супроводі матері або бабусі. ОСОБА_2 здоров`ям сина не цікавиться.
Згідно висновку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.10.2020 № 105/01-1947/В-140 вбачається, що питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав двічі виносилось на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, а саме: 22 вересня 2020 року та 29 вересня 2020 року. На засіданнях комісії присутньою була мати дитини - ОСОБА_1 . Батько дитини на засіданнях комісії не з`являвся, своїх пояснень чи заперечень, а також причин неявки - не надав, запрошувався двічі за останньою відомою адресою реєстрації.
Комісією встановлено, що малолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , де проведено обстеження житлово-побутових умов та з`ясовано, що для проживання дитини створено належні умови.
З висновку вбачається, що мати дитини повністю забезпечує сина всім необхідним для повноцінного розвитку, має самостійний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно.
Вказано, що з малолітнім ОСОБА_5 проведено бесіду, в ході якої хлопчик пояснив, що батька не бачив дуже давно, він не цікавиться його успіхами в навчанні, не телефонує, подарунки не дарує.
З огляду на викладене, враховуючи пропозиції комісії з питань захисту прав дитини від 29.09.2020, керуючись статтею 164 Сімейного кодексу України та діючи в інтересах малолітньої дитини, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, догляду та утриманню своєї малолітньої дитини.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач не піклується про свого малолітнього сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
З досліджених судом доказів встановлено, що відповідач не займається вихованням сина, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до дитини будь-якої батьківської уваги та турботи, не забезпечує належних умов для виховання дитини.
Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Враховуючи досліджені судом докази та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 Європейський суд з прав людини вказав, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.
Згідно викладеного, враховуючи найкращі інтереси малолітнього ОСОБА_3 беручи до уваги встановлені обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не зацікавлений у здійсненні своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина.
Відтак, суд вбачає наявність підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню його малолітнього сина ОСОБА_2 .
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись статтями 150, 164-167, 196 Сімейного Кодексу України, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 273, 354, ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Печерського району м. Києва - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І. А. Усатова