Справа № 203/4111/21
Провадження № 2-з/0203/221/2021
УХВАЛА

13 грудня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Ноторової Є.О.,

за участі:

заявника (позивача) ОСОБА_1 ,

представника заявника (позивача) ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом витребування доказів та призначення судової психологічної експертизи в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій», Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій, які становлять пряму дискримінацію через ознаки інвалідності, соціального статусу, пособництво в дискримінації, утиск та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій», Дніпропетровської обласної державної адміністрації, в якому просить суд:

- визнати дії Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» щодо відмови у наданні 08.08.2021 року ОСОБА_1 пільгових квитків на проїзд за ознакою інвалідності, соціальним статусом та дії Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо свідомої умисної допомоги у вчиненні дій через бездіяльність, спрямованих на виникнення прямої дискримінації та утиску, як такими, що становлять пряму дискримінацію за ознакою інвалідності, соціального статусу, утиску;

- стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» та Дніпропетровської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 6000000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2021 року, судову справу № 203/4111/21, провадження № 2/0203/1412/2021, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Ухвалою суду від 08.10.2021 року було залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

18.10.2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви належним чином та у повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.10.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

06.12.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів в цивільній справі № 203/4111/21 способами витребування висновку Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини по матеріалам справи № 203/4111/21 щодо прямої дискримінації, пособництва дискримінації, утиску ОСОБА_1 , особи з інвалідністю ІІ групи, тривалий час з боку ПрАТ ДОПАС (відповідач-1) та Дніпропетровської обласної державної адміністрації (відповідач-2); призначення судово-психологічної експертизи.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що висновок Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини як доказ є необхідним при розгляді цивільної справи № 203/4111/21 та не може бути отриманим інакше, як тільки за зверненням суду. Тому позивач просить суд звернутись до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із судовим рішення про витребування висновку по матеріалам справи № 203/4111/21.

Також в межах розгляду заяви про забезпечення доказів позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення судово-психологічної експертизи, в обґрунтування якої зазначив, що умисні дискримінаційні дії тривалий час з боку відповідачів по відношенню до нього як особи з інвалідністю та особливими потребами спричинили глибинні душевні і моральні страждання (моральна шкода), які виразились у порушенні нормальних життєвих зв`язків, втраті здібностей пристосовуватись до умов соціального середовища, остаточного порушення взаємодії між ним і оточуючим середовищем, так і іншими людьми. Позивач зазначив, що він відчуває великий стрес, внаслідок чого змінились орієнтири, стало важко віднайти свій світогляд та свої цінності, як людини з особливими потребами за медичними показниками особистості та громадянина. Крім того, позивач посилається на положення Закону України «Про психіатричну допомогу» та просить суд:

- призначити судово-психологічну експертизу;

- проведення експертизи призначати експертами Міжрайонної психіатричної медико-соціальної експертизи № 4 «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради», , адреса: вул. Бехтерева, 1, м. Дніпро, 49115;

- на вирішення експерта поставити питання:

- чи спричинено ОСОБА_1 , особі з інвалідністю ІІ групи, яка перебуває на постійному амбулаторному лікуванні і спостереженні лікарів-психіатрів, глибинні душевні і моральні страждання (моральна шкода) дискримінаційними діями, зокрема, прямою дискримінацією його за ознакою інвалідності, соціального статусу, пособництвом дискримінації, утиску з боку Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» та Дніпропетровської обласної державної адміністрації за обставин, що досліджуються у справі?

- чи можливе відновлення порушених нормальних життєвих зв`язків, відновлення здібностей ОСОБА_1 , як особи з інвалідністю, пристосуватись до умов соціального середовища до рівня, що передував дискримінаційним діям у відношенні ОСОБА_1 ? Час на таке відновлення?

- чи можливе відновлення порушеної взаємодії ОСОБА_1 з оточуючим середовищем до рівня, що передував дискримінаційним діям у відношенні до нього, внаслідок умисного, тривалий час позбавлення його можливості здійснювати ним в конкретних мікросоціальних умовах своєї позитивної соціальної ролі? Час на таке відновлення?

- чи можливе відновлення моральної і фізичної цілісності ОСОБА_1 як особистості на рівні із іншими до рівня, що передував дискримінаційним діям у відношенні до нього, з огляду на тривалий час порушені його і без того обмежені можливості за медичними показниками, згідно з Індивідуальною програмою реабілітації і соціалізації щодо нього як особи із інвалідністю? Час на таке відновлення?

- якщо ОСОБА_1 завдані глибинні душевні і моральні страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завданні душевні і моральні страждання (моральну шкоду)?

У судове засідання, призначене на 13.12.2021 року, щодо розгляду заяви позивача про забезпечення доказів, з`явились позивач та його представник.

Суд розглянув заяву позивача про забезпечення доказів в порядку, визначеному ст. 118 ЦПК України, з урахуванням ст.ст. 128, 223 ЦПК України.

Під час судового засідання позивач та його представник підтримали заяву про забезпечення доказів та просили суд її задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення та думки позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми ЦПК України, доходить таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 2 групи (загальне захворювання) та отримує пенсію по інвалідності. Це підтверджується копіями: Індивідуальної програми реабілітації інваліда Дніпропетровського обласного центру медико-соціальної експертизи № 473 від 30.03.2021 року, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Міжрайонної психіатричної МСЕК № 4 Комунального закладу «Обласного клінічного центру медико-соціальної експертизи «ДОР» серії 12ААВ № 127357 від 30.03.2021 року, пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , дата видачі 20.07.2021 року (а.с.17-18).

Суд зазначає, що відповідно до частин 1, 2 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до частин 1, 2, 5, 6, 7, 11 ст. 118 ЦПК України, заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.

Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 6, ч. 7, ч. 8, ч. 9 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Статтею 1 Протокол № 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України від 09.02.2006 року № 3435-IV передбачено, що здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою; ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1 (пункти 1, 2).

Відповідно до ст. 25 Конституція України, гарантії рівності громадян у конституційних правах і свободах, рівності їх перед законом, недопустимості привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 101 Конституції України, парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 4 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» від 23.12.1997 року № 776/97-ВР, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини є посадовою особою, статус якої визначається Конституцією України, цим та іншими законами України; Уповноважений здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб; діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод.

Відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», п. 14 ст. 13 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», Уповноважений Верховної Ради України з прав людини у рамках здійснення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини та громадянина та захистом прав кожного на території України і в межах її юрисдикції запобігає будь-яким формам дискримінації та здійснює заходи щодо протидії дискримінації, в тому числі, надає висновки у справах про дискримінацію за зверненням суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 56 ЦПК України, п. 10 ст. 13 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», у випадках, встановлених законом, та з дотриманням правил щодо обґрунтування підстав відповідного представництва, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах; з метою захисту прав і свобод людини і громадянина у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини може особисто або через свого представника звертатися до суду з позовом (заявою), брати участь у розгляді справ за його позовними заявами (заявами), а також на будь-якій стадії розгляду вступати у справу, провадження в якій відкрито за позовами (заявами) інших осіб, подавати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими чи виключними обставинами, у тому числі у справі, провадження в якій відкрито за позовом (заявою) іншої особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 56 ЦПК України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень; участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.

Відповідно до ч. 6 ст. 57 ЦПК України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які беруть участь у справі для подання висновку, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу, а також мають право висловити свою думку щодо вирішення справи по суті.

Таким чином, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини може бути залучений судом до участі у справі для подання на виконання своїх визначених законом повноважень висновку у справі про дискримінацію. У цьому разі залучена до участі в справі особа має процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 ЦПК України, а також має право висловити свою думку щодо вирішення справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 1, частин 2-7 ст. 103 ЦПК України, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.3, 6.4, 6.6 розділу VI Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року № 1950/5), об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач: малолітні; неповнолітні; дорослого та похилого віку).

Психологічна експертиза також може бути часткою комплексного експертного дослідження, якщо в органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), виникають питання, вирішення яких потребує синтезування спеціальних знань з різних галузей науки ( психолого-психіатрична експертиза, психолого-медико-психіатрична, медико- психологічна та психолого-автотехнічна експертиза). До цього переліку також можуть належати психолого-почеркознавча та психолого-лінгвістична експертизи.

Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки.

Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи:

індивідуально- психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки;

емоційних реакцій та станів;

закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Орієнтовний перелік вирішуваних питань, зокрема:

Які індивідуально-психологічні особливості має підекспертна особа?

Чи є у підекспертної особи зміни в емоційному стані, індивідуально- психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок впливу певних обставин (зазначити обставини: безпідставне обвинувачення, незаконне позбавлення волі, наклеп, образа, заподіяння шкоди її громадським інтересам тощо)?

Чи є ситуація, що досліджується за справою, психотравмувальною для особи (прізвище, ім`я та по батькові)? Якщо так, то чи завдані особі (прізвище, ім`я та по батькові) страждання (моральна шкода)?

Чи спричинені особі (прізвище, ім`я та по батькові) страждання (моральна шкода) за умов ситуації (зазначаються умови ситуації), що досліджуються у справі? Якщо особі (прізвище, ім`я та по батькові) завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)?

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317, це Положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Терміни у цьому Положенні вживаються у значенні, наведеному у Законі України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».

Медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Міські, міжрайонні, районні комісії, зокрема, аналізують стан здоров`я населення та організовують проведення робіт з вивчення виробничих, медичних, психологічних, екологічних, соціальних причин виникнення інвалідності, її рівня і динаміки.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 ЦПК України, суд може зобов`язати учасника справи, який заявив клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням, попередньо (авансом) оплатити витрати, пов`язані з відповідною процесуальною дією.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може, зокрема, з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Аналіз викладеного вище вказує, що для повного і всебічного з`ясування обставин справи, забезпечення сторонам можливості належної реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків належною процесуальною формою отримання судом висновку Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у справі про дискримінацію є залучення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до участі у справі для подання такого висновку.

Крім того, для вирішення справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких неможливо встановити індивідуально-психологічні особливості позивача, чи спричинені позивачу страждання (моральна шкода) в обставинах, що досліджуються у справі, який розмір грошової компенсації моральної шкоди йому завдано, для правильного вирішення справи по суті, суд вважає за необхідне призначити судову психологічну експертизу, зупинити провадження у справі.

Також суд бере до уваги те, що відповідно до викладених вище положень ЦПК України, призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

При цьому, враховуючи те, що позивач є інвалідом 2 групи (загальне захворювання), судові витрати пов`язані з проведенням експертизи слід компенсувати за рахунок держави.

Тому заява позивача про забезпечення доказів шляхом витребування доказів та призначення судової психологічної експертизи в цивільній справі підлягає задоволенню, а саме:

- клопотання ОСОБА_1 про звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та витребування висновку по матеріалам справи № 203/4111/21 підлягає частковому задоволенню, та до участі у справі слід залучити Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини для подання висновку у справі про дискримінацію на виконання своїх повноважень, а у задоволенні клопотання в частині витребування висновку у Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини слід відмовити;

- клопотання ОСОБА_1 про призначення судової психологічної експертизи в цивільній справі підлягає частковому задоволенню, та з урахуванням орієнтовного переліку вирішуваних питань згідно з Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а також Положення про медико-соціальну експертизу, проведення судової психологічної експертизи слід доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (адреса місцезнаходження: 49033, м. Дніпро, Тупик Будівельний, буд. 1; ), на вирішення експертів слід поставити питання, змінивши запропоновані позивачем суду питання в наступній редакції: 1) Чи спричинено особі з інвалідністю 2 групи ОСОБА_1 , який перебуває на постійному амбулаторному лікуванні і під спостереженням лікарів-психіатрів, глибинні душевні і моральні страждання (моральна шкода) діями відповідачів: Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій», Дніпропетровської обласної державної адміністрації, внаслідок впливу обставин, що досліджуються у справі (обставини відмови ОСОБА_1 працівниками Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» у пільговому проїзді за маршрутом з м. Дніпра до с. Обухівка (приміський маршрут № 241) як особі з інвалідністю 2 групи)?; 2) Чи є ситуація, що досліджується в цивільній справі, психотравмувальною для особи з інвалідністю 2 групи ОСОБА_1 ? Якщо так, то чи завдані особі з інвалідністю 2 групи ОСОБА_1 як особистості страждання (моральна шкода) та чи можливе відновлення його моральної цілісності? 3) Якщо особі з інвалідністю 2 групи ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода), який орієнтовний розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)? А у задоволенні іншої частини вимог клопотання щодо запропонованої експертної установи та запропонованої редакції питань суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 84, 103-108, 116, 118, 189, 197, 252, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом витребування доказів та призначення судової психологічної експертизи в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій», Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій, які становлять пряму дискримінацію через ознаки інвалідності, соціального статусу, пособництво в дискримінації, утиск та відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Клопотання ОСОБА_1 про звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та витребування висновку по матеріалам справи № 203/4111/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій», Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій, які становлять пряму дискримінацію через ознаки інвалідності, соціального статусу, пособництво в дискримінації, утиск та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Залучити до участі в цивільній справі № 203/4111/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій», Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій, які становлять пряму дискримінацію через ознаки інвалідності, соціального статусу, пособництво в дискримінації, утиск та відшкодування моральної шкоди, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини для подання висновку у справі про дискримінацію на виконання своїх повноважень.

Копію ухвали направити Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини.

У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовити.

Клопотання ОСОБА_1 про призначення судової психологічної експертизи в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій», Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій, які становлять пряму дискримінацію через ознаки інвалідності, соціального статусу, пособництво в дискримінації, утиск та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Призначити в цивільній справі № 203/4111/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій», Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій, які становлять пряму дискримінацію через ознаки інвалідності, соціального статусу, пособництво в дискримінації, утиск та відшкодування моральної шкоди судову психологічну експертизу.

Проведення судової психологічної експертизи доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (адреса місцезнаходження: 49033, м. Дніпро, Тупик Будівельний, буд. 1; ).

На вирішення експертів поставити питання:

1)Чи спричинено особі з інвалідністю 2 групи ОСОБА_1 , який перебуває на постійному амбулаторному лікуванні і під спостереженням лікарів-психіатрів, глибинні душевні і моральні страждання (моральна шкода) діями відповідачів: Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій», Дніпропетровської обласної державної адміністрації, внаслідок впливу обставин, що досліджуються у справі (обставини відмови ОСОБА_1 працівниками Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» у пільговому проїзді за маршрутом з м. Дніпра до с. Обухівка (приміський маршрут № 241) як особі з інвалідністю 2 групи)?;

2)Чи є ситуація, що досліджується в цивільній справі, психотравмувальною для особи з інвалідністю 2 групи ОСОБА_1 ? Якщо так, то чи завдані особі з інвалідністю 2 групи ОСОБА_1 як особистості страждання (моральна шкода) та чи можливе відновлення його моральної цілісності?

3)Якщо особі з інвалідністю 2 групи ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода), який орієнтовний розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)?

У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовити.

Витрати по оплаті судової психологічної експертизи компенсувати за рахунок держави.

Роз`яснити сторонам наслідки ухилення від участі в експертизі відповідно до ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України.

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.

Надати для проведення судової психологічної експертизи матеріали цивільної справи № 203/4111/21.

Провадження в цивільній справі № 203/4111/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій», Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій, які становлять пряму дискримінацію через ознаки інвалідності, соціального статусу, пособництво в дискримінації, утиск та відшкодування моральної шкоди зупинити до отримання висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 20.12.2021 року.

Суддя Ф.М. Ханієва