Ухвала

Іменем України

19 березня 2021 року

м. Київ

справа № 459/2424/15-ц

провадження № 61-3098ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пащук Артем Ігорович на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 січня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № CGZ0GK00290219 від 08 серпня 2005 року у розмірі 20 331, 03 доларів США, що за курсом 21,10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09 червня 2015 року складає 428 984,73 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 21 липня 2020 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 25 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року у справі №459/2424/15-ц та залишено судове рішення в силі.

У лютому 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пащук А. І., подав касаційну скаргу (надійшла 01 березня 2021 року), в якій, заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заяву.

Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пащук А. І., залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

У березні 2021 року заявником усунуто недоліки.

Крім того, заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, в касаційній скарзі зазначає, що повний текст постанови апеляційного суду було складено та отримано 02 лютого 2021 року, касаційну скаргу подано 25 лютого 2021 року, тобто, в межах строку передбаченого статтею 390 ЦПК України.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України, передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Судом встановлено, що станом на 21 червня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було належним позивачем по даній справі, оскільки ще 14 квітня 2016 року ним (в якості Покупця) було укладено з Компанією «Юкрейн Мортгейдж і Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» (в якості Продавця) Договір викупу (відступлення) прав вимоги, згідно якого Компанія «Юкрейн Мортгейдж і Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» переуступила право вимоги за Кредитним договором Банку, а відтак станом на 21 червня 2016 року були наявні правові підстави для визнання Банку належним позивачем по даній справі.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року за нововиявленими обставинами, дійшов правильного висновку про те, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами у розумінні вимог статті 423 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що банк приховав обставину, яка існувала на момент розгляду справи, а саме те, що він не є кредитором по кредитному договору, про що не було відомо відповідачу по справі, оскільки жодного повідомлення про відступлення права вимоги ні банк, ні новий кредитор не повідомляли, не заслуговують на увагу, оскільки сторони в момент укладення кредитного договору оговорили всі істотні умови, зокрема і умову про право Банку на відступлення права вимоги за даним договором третім особам, на що свою згоду дав і позичальник, поставивши власний підпис на Договорі. 19 лютого 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відступив своє право вимоги за кредитним договором № СС70СК00290219 від 08 серпня 2005 року до «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 П1-ЕЛ-СІ». 14 квітня 2016 року, тобто до моменту винесення Червоноградським міським судом Львівської області рішення у даній справі, «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 П1-ЕЛ-СІ» відступив право вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно до вказаного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» є держателем активів згідно додатку №1. Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» правомірно звернувся до суду із позовом до позичальника.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин та зводяться до переоцінки доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права. У силу вимог статті 400 ЦПК Українисуд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки, касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пащук Артем Ігорович на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 січня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк