ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3900/21
провадження № 6/753/303/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.

учасники справи:

заявник - приватний виконавець Виконавчого округу м. Києва Яцишин Андрій Миколайович,

стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ес.Ді.Сі. Груп»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника,

В С Т А Н О В И В:

22.02.2021 приватний виконавець Виконавчого округу м. Києва Яцишин Андрій Миколайович (далі - приватний виконавець Яцишин А.М.) звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , боржник) за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтоване такими обставинами. На виконанні у Виконавчому окрузі м. Києва знаходиться виконавче провадження № 63753606 з виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ТОВ «Ес.Ді.Сі. Груп», заборгованості за кредитним договором. Боржником рішення суду не виконується, виклики до державного виконавця ним ігноруються, коштів, достатніх для виконання рішення суду, та рухомого майна, яке підлягає державній реєстрації, у боржника не виявлено. З метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 були здійснені виїзди за місцем реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Однак перевірити майновий стан боржника не вдалося, оскільки за вказаною адресою двері виконавцю не відчинили, на залишені у дверях виклики до виконавця боржник не з`являється. Наведене свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення та законних вимог виконавця, що зумовлює необхідність вжиття заходів примусового виконання шляхом примусового проникнення до житла боржника з метою проведення опису й арешту майна.

Враховуючи неявку ініціатора подання в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути подання на підставі наявних даних і доказів.

Відповідно до вимог частини 2 статті 439 ЦПК України боржник ОСОБА_1 про розгляд даного подання не повідомлялась.

Вивчивши матеріали подання, суд встановив такі обставини.

16.05.2012 Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2214/2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 1 660 638,79 грн.

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. від 26.11.2020 за даним виконавчим листом відкрите виконавче провадження № 63753606.

Постановою про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження, боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, проте декларацію про доходи та майно боржником не надано.

Цієї ж дати приватним виконавцем накладено арешт на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 , яка належить боржнику, про що винесено відповідну постанову.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2019 замінено сторону стягувача у даному виконавчому провадженні з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Ес.Ді.Сі. Груп».

З метою перевірки майнового стану боржника приватним виконавцем, Яцишиним А.М. неодноразово здійснювалися виїзди за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , про що було складено відповідні акти.

Відповідно до вимоги державного виконавця (вих. №9087 від 16.12.2020) боржника було зобов`язано 28.12.2020 надати доступ до помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , для перевірки майнового стану та здійснення виконавчих дій. Даною вимогою боржника було попереджено, що у випадку ненадання доступу до житла виконавець буде вимушений звернутися з поданням до суду про примусове проникнення до житла.

Згідно з актами від 28.12.2020, 11.02.2021 та 17.02.2021 перевірити майновий стан боржника за адресою: АДРЕСА_1 , не вдалося, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. В актах зазначено, що у дверях квартири боржнику залишено виклик приватного виконавця.

Частина 5 статті 124 Конституції України проголошує, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду (пункт 9 частини 3 статті 129 Конституції України).

Стаття 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За приписами статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень закон наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема, правом примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Пунктом 13 частини 3 цієї норми передбачено, що виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду (пункт 4 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII).

Стаття 30 Конституції України гарантує недоторканість житла, що полягає у забороні проникати до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 р., Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (далі - Конвенція))

Згідно зі статтею 8 Конвенції ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (стаття 18 Конвенції).

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Відповідно до частини 1 статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства проникнення у житло як обмеження конституційного права особи на недоторканість житла має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положеньЗакону № 1404-VIII та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення до суду щодо надання дозволу на примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

За результатами дослідження матеріалів виконавчого провадження, якими обґрунтовано вимоги подання, встановлено, що приватним виконавцем вчинявся комплекс дій, спрямованих на виконання рішення суду про стягнення заборгованості з боржника, зокрема, на адреси боржника направлялись вимоги, які є обов`язковими для виконання, неодноразово здійснювались виїзди за місцем реєстрації боржника, з метою перевірки виконання та встановлення майна, на яке можливо звернути стягнення, проте внаслідок недопуску до житла боржника приватний виконавець позбавлений можливості звернути стягнення на цінне рухоме майно боржника, наявність якого підтверджується поданою боржником декларацією.

Отже ураховуючи наявність у ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, великий розмір цих зобов`язань, встановлений судом факт ухилення від їх виконання та вичерпання державним виконавцем усіх можливостей виконати рішення суду без порушення права на недоторканість житла, суд визнає обґрунтованими доводи подання про наявність визначених законом підстав для примусового проникнення до житла боржника з метою проведення виконавчих дій.

Керуючись статтею 439 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Яцишина Андрія Миколайовича задовольнити.

Дозволити приватному виконавцю Виконавчого округу м. Києва Яцишину Андрію Миколайовичу примусово проникнути до житла боржника ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 63753606.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: