ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16 » березня 2021 року

м. Харків

справа № 645/5987/13-ц

провадження № 22ц/818/579/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В. Б.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест»,

заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року в складі судді Мартинової О.М.

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2013 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/402 від 29 квітня 2008 року в сумі 702 769,72 грн та судовий збір в розмірі 3441,00 грн.

Зазначив, що виконавчий лист по даній справі на дату звернення з даною заявою не перебуває на примусовому виконанні.

20 вересня 2019 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL3N24068, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцеві права вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або інших підставах, наведених у додатку № 1 до цього договору.

Просив замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі № 645/5987/13-ц, що виданий Фрунзенським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_1 ; замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі № 645/5987/13-ц, що виданий Фрунзенським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_2 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну стягувача у виконавчому листі - задоволено; замінено первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», замінено первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» по цивільній справі № 645/8812/13-ц у виконавчому листі № 645/5987/13-ц, виданому Фрунзенським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_1 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/402 від 29 квітня 2008 року; замінено первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» по цивільній справі № 645/8812/13-ц у виконавчому листі № 645/5987/13-ц, виданому Фрунзенським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_2 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/402 від 29 квітня 2008 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в резолютивній частині ухвали вказано номер зовсім іншої справи, яка жодним чином не стосується даної справи. Зазначив, що до заяви не додано відомостей, що станом на день подання заяви про заміну стягувача у виконавчих листах строк пред`явлення виконавчих листів до виконання не сплив. Також, судом не враховано, що в позовному провадженні немає такого учасника, як стягував. Вказав, що укладення між банком та товариством договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами є способом пропущення строків пред`явлення для виконання вищевказаних виконавчих листів, а тому аж ніяк не може бути підставою для заміни стягувача у виконавчих листах та, як наслідок, у перспективі поновлення строків на подачу запізнілих заяв щодо пред`явлення виконавчих листів до виконання. На даний час оскаржується заочне рішення про стягнення заборгованості, а отже замінити будь-якого учасника цивільної справи на даний час неможливо. Зазначив, що у витягу з реєстру боржників не зазначено номер і дату кредитного договору стосовно ОСОБА_2 , не містить обсягу та змісту прав, які існували на момент переходу. Невідомо, в якій частині погашена заборгованість ОСОБА_1 , за яким договором передано відступлення права вимоги стосовно ОСОБА_2 та в якій частині відповідна заборгованість погашена. В матеріалах справи відсутні підтвердження належного повідомлення боржників про переуступку права вимоги за кредитним договором, що свідчить про недотримання процедури відступлення права вимоги грошових зобов`язань щодо повідомлення боржника про вчинення правочину. Товариством не надано доказів оплати коштів за договором, а отже підтвердження набуття прав кредитора за основним договором.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

16 березня 2021 року від представника відповідача до суду апеляційної інстанції електронною поштою надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги представника відповідача, в яких він фактично виклав доводи та вимоги апеляційної скарги, та заява про відкладення розгляду справи, яку залишено без задоволення за недоведеністю, оскільки доказів причин відкладення не надано.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» набув статусу нового кредитора за кредитним договором, а тому наявні усі підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/402 від 29 квітня 2008 року у розмірі 702 769,72 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 3441,00 грн.

На виконання вказаного заочного рішення видано виконавчі листи, які отримані представником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 25 лютого 2015 року (а.с.55 том 1).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року видано Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» дублікати втрачених оригіналів виконавчих листів по справі № 645/5987/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/402 від 29 квітня 2008 року в розмірі 702 769,72 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 3441,00 грн (а.с.109-110 том 1).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року, поновлено Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» строк для пред`явлення виконавчих листів № 645/5987/13-ц, виданих Фрунзенським районним судом м. Харкова 25 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором до виконання (а.с.129-130, 186-189 том 1).

20 вересня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір № GL3N24068 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває право вимоги банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами), договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору.

Пунктом 2 цього договору передбачено, що за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів відповідно до пункту 4 цього договору набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, процентів, штрафних санкцій у розмірах, вказаних у додатку № 1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань тощо.

Як вбачається з пункту 3 цього договору банк та новий кредитор зобов`язані повідомити боржників про відступлення права вимоги за основними договорами протягом 5 календарних днів з моменту набрання чинності цим договором у порядку, передбаченому чинним законодавством або відповідним основним договором.

Пунктом 4 договору передбачено, що сторони домовились, що за відступлення права вимоги за основними договорами відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 10 036 465,13 грн (а.с.194-196 том 1).

З витягу з реєстру боржників, додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги № GL3N24068 від 20 вересня 2019 року вбачається, що банк відступив право вимоги, зокрема, і до кредитного договору № 6/4/2008/840-К/402 від 29 квітня 2008 року (а.с.193 том 1).

Зі списку № 10033 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» на виконання пункту 3 договору № GL3N24068 про відступлення права вимоги від 20 вересня 2019 року, направив на адреси боржників, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення про відступлення права вимоги (а.с.199 том 1).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Як вбачається з усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Згідно частин 1, 2, 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно частини 1 статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з системного аналізу статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі, бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, а також у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 711/10368/2012 (провадження № 61-11549св19), від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц (провадження № 61-29966св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. При цьому, реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду, позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18), від 06 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11 (провадження № 61-4475св20), від 03 листопада 2020 року у справі № 436/7574/12 (провадження № 61-4667св20).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано, що «вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріали справи свідчать про те, що 29 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6/4/2008/840-К/402.

В забезпечення виконання умов за вказаним договором 29 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 6/4/2008/840-П/403.

20 вересня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір № GL3N24068 про відступлення права вимоги, зокрема, і за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/402 від 29 квітня 2008 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до договору відступлення права вимоги від 20 вересня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» набув статусу нового кредитора за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/402 від 29 квітня 2008 року, а тому, наявні всі підстави для заміни стягувача у справі № 645/5987/13-ц. По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достатності та взаємного зв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Посилання ОСОБА_1 на те, що в резолютивній частині ухвали вказано номер зовсім іншої справи, яка жодним чином не стосується даної справи, у зв`язку з чим необхідно скасувати ухвалу суду, колегія суддів відхиляє, оскільки, по - перше, справа, яка розглядається, як було встановлено, не є іншою, а по - друге, це є підставою для виправлення описки.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 19 березня 2021 року.