Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2021 Справа №607/2641/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., представника позивача - адвоката Оскоріп Я.М.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: :02:001:0331, місце розташування якої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлого діда ОСОБА_4 , однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки було виявлено, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток, крім того реєстрація земельної ділянки була проведена 06.10.2011 року, після смерті співвласника ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. З цих підстав, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просить суд їх задоволити у повному обсязі.

В підготовче судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, однак подав суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають та щодо їх задоволення не заперечують.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в підготовче судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про слухання справи у відсутності представника.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 08 вересня 2018 року Виконавчим комітетом Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №10.

Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: :02:001:0331, місце розташування якої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №44, ОСОБА_4 на випадок своє смерті розпорядився всім своїм майном, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і все те, що буде належатиме йому на день смерті і на що він згідно закону матиме право заповів - ОСОБА_1 .

Таким чином, спадкоємцем майна за заповітом ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1

У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №35/2019 року, після смерті гр. ОСОБА_4 за заявою внучки ОСОБА_1 про прийняття спадщини. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались.

Для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте Державним нотаріусом було винесено постанову (1840/02-31 від 10.11.2020 р.) про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки було виявлено, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток, крім того реєстрація земельної ділянки була поведена 06.10.2011 року, після смерті співвласника ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням сесії Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №288 від 05 вересня 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови, яка розташована в с. Домаморич в межах населеного пункту.

Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №830507 виданого на підставі рішення сесії Домаморицької сільської ради від 05.09.2008 р. №288, ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: :02:001:0331, місце розташування якої за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно додатку до Державного акту співвласниками даної земельної ділянки є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак у графі «частка у спільній власності» відсутні будь які відомості, тобто частка у спільній власності не визначена.

Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 15 вересня 2020 року земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0331, загальною площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою АДРЕСА_1 у графі "відомості про право власності/право постійного користування" зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 без визначення часток.

Факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного Тернопільської області від 24.04.2014 року.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №906/2011 року, після смерті гр. ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 за заявою її чоловіка ОСОБА_4 про прийняття спадщини за законом від 21.12.2011 року за №1616. Спадщину також прийняв син спадкодавця ОСОБА_2 .

11 червня 2014 року за реєстровим №2-762 Тернопільською районною державною нотаріальною конторою було укладено договір про поділ спадкового майна, згідно якого чоловіку померлої ОСОБА_4 переходить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500 га, яка розташована на території Домаморицької сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, а сину померлої ОСОБА_2 переходять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Семиківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області.

Таким чином, враховуючи вище зазначене, на день своєї смерті ОСОБА_4 мав право на цілу земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500 га, яка розташована на території Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Як вбачається із технічного паспорту виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації станом на від 01.02.2002 р. власниками житлового будинку АДРЕСА_1 зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2 частині кожний.

Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно дост.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У відповідності до роз`яснень, наданих у «Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5 Постанови).

Відповідно до норм Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підтвердженням права власності на земельну ділянку є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

У відповідності до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК).

Відповідно до роз`яснень, наданих у «Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Відповідно до ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч. 4 і 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласників може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у відповідності до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: :02:001:0331, місце розташування якої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1225 1226 ЦК України, п. 15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: :02:001:0331, місце розташування якої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 .

Третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, вул. Котляревського, 27, м. Тернопіль.

Головуючий суддяВ. М. Позняк