Ухвала

Іменем України

22 березня 2021 року

м. Київ

справа № 501/198/17

провадження № 61-1223ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

розглянув касаційну скаргу Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїна рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 липня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватного нотаріуса Симон Євгенії Юріївни, Державного підприємства «Сетам», третя особа - приватний нотаріус Перчеклій Інесса Миколаївна, про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування постанови та акту, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Кілійський РВ ДВС Південного МУ МЮ), приватного нотаріуса Симон Є. Ю., Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), третя особа - приватний нотаріус Перчеклій І. М., про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування постанови та акта, зобов`язання ДП «Сетам» вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він є боржником у виконавчому провадженні Кілійського відділу державної виконавчої служби Одеського обласного управління юстиції в Одеській області (далі - Кілійський ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області) за виконавчим листом від 28 жовтня 2015 року № 501/2907/15-ц, виданим Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення із нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 від доходів, починаючи з 23 червня 2015 року до 07 серпня 2031 року та виконавчим листом від 05 січня 2016 року № 501/2908/15-ц, виданим Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання щомісячно у розмірі 1/6 частини від доходів, починаючи з 23 червня 2015 року до 07 серпня 2016 року. Після відкриття виконавчого провадження він на підтвердження свого працевлаштування надав державному виконавцю Кілійському ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області довідку про працевлаштування у приватному підприємстві «Дунай» у м. Вилкове Кілійського району Одеської області. З 19 травня 2016 року він звільнився з приватного підприємства «Дунай» та 20 травня 2016 року влаштувався і працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 .

Позивач також зазначав, що відповідно до двох розрахунків державного виконавця від 24 листопада 2016 року йому нарахована заборгованість у сумі 413 955,00 грн та 646 365,22 грн. Підставою для нарахування була копія довідки від 30 січня 2013 року компанії «WesternGero», з якою він вів перемовини у 2013 році, але так і не уклав контракт, ніяких коштів за цією довідкою він не отримував. З приводу скасування відповідних розрахунків він неодноразово звертався до державного виконавця Кілійського ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області, але йому було відмовлено.

Також, позивач вказував, що Іллічівський міський суд Одеської області від 05 липня 2016 року у справі № 501/1218/16-ц прийняв рішення про визнання розрахунків державного виконавці недійсними, проте Апеляційний суд Одеської області скасував відповідне рішення через те, що зазначене провадження має розглядатися у порядку позовного провадження. Він оскаржує дії державного виконавця щодо розрахунку у позовному провадженні шляхом визнання розрахунків заборгованості неправомірними та визначення заборгованості у певному розмірі. Також, в іншому судовому процесі він оскаржує оцінку здійснену державним виконавцем у зв`язку з її заниженням.

Проте, державний виконавець Кілійського ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області на підставі оскаржуваних ним розрахунків звернув стягнення на належну йому 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , шляхом виставлення на аукціон ДП «Сетам» та зазначена частка оплачена переможцем торгів - ОСОБА_2 , яка внесла оціночну вартість квартири у розмірі 459 709,00 грн, а також звернув стягнення на належну йому 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 шляхом виставлення на аукціон ДП «Сетам» та зазначена частка передана ОСОБА_2 , як така, щодо якої торги не відбулися, у рахунок погашення заборгованості.Після проведення електронних торгів ОСОБА_2 видано:

- акт державного виконавця Кілійського ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області від 30 грудня 2016 року про придбання ОСОБА_2 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33398572 від 11 січня 2017 року, 20:45:14 Свідоцтво про право власності, серія та номер 13 від 11 січня 2017 року на квартиру АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Симон Є. Ю.;

- акт державного виконавця Кілійського ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області від 20 лютого 2017 року про передачу у власність ОСОБА_2 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , рішення про державну реєстрацію, індексний номер 34001500 від 23 лютого 2017 року, 14:13:03, та видане Свідоцтво про придбання майна за прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулись, серія та номер 382, виданий 23 березня 2017 року приватним нотаріусом Перчеклій І. М.

Про зазначену перереєстрацію майна він дізнався випадково у січні 2016 року під час здійснення запитів до реєстру нерухомого майна.

Також, відповідно до протоколу від 01 квітня 2019 року № 396094 ОСОБА_5 стала переможцем аукціону ДП «Сетам», на якому шляхом надання цінових пропозицій придбала таке майно: житловий будинок з надвірними господарчими спорудами, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 .

Приватним виконавцем ОСОБА_6 01 квітня 2019 року зупинено вчинення виконавчих дій на підставі ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 26 березня 2019 року у справі № 501/863/19 та того ж дня зупинено реалізацію на електронних торгах вказаного житлового будинку, про що внесено відповідні відомості до системи електронних торгів арештованим майном «Сетам».

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року скасовано вказану ухвалу та залишено без задоволення забезпечення позову в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого документу.

Приватним виконавцем 08 листопада 2019 року поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженню № 58115803 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 501/1742/16-ц, у тому числі поновлено реалізацію арештованого майна від 07 березня 2019 року № 577, а саме житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , про що ОСОБА_5 не повідомлено.

Посилаючись на те, що належне йому нерухоме майно вибуло з його володіння у незаконний спосіб із застосуванням неправомірного розрахунку, здійсненого державним виконавцем Кілійського ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області на підставі недостовірної довідки, заниженої оцінки та вчинення інших незаконних дій, тому звернувся із позовом та просив суд:

1. Визнати недійсними прилюдні торги, проведені ДП «Сетам» 22 грудня 2016 року на веб-сайті електронних торгів у Системі електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ), за лотом 186269 - 1/2 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_4 ;

2. Скасувати акт державного виконавця Кілійського ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області від 30 грудня 2016 року про придбання ОСОБА_2 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33398572 від 11 січня 2017 року, 20:45:14 Свідоцтво про право власності, серія та номер 13 від 11 січня 2017 року на квартиру АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Симон Є. Ю.;

3. Скасувати постанову від 20 лютого 2017 року та акт від 20 лютого 2017 року державного виконавця Кілійського ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області про передачу у власність ОСОБА_2 , як такої, що не була продана з прилюдних торгів, 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , рішення про державну реєстрацію, індексний номер 34001500 від 23 лютого 2017 року, 14:13:03, та видане Свідоцтво про придбання майна за прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, серія та номер 382, виданий 23 березня 2017 року приватним нотаріусом Перчеклій І. М.;

4. Визнати неправомірними відновлення ДП «Сетам» електронних торгів з реалізації житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, житлова площа 20,8 кв. м, загальна площа 34,3 кв. м, розташованій на земельній ділянці Вилковської міської ради Кілійського району Одеської області, площею 501 кв. м, за адресою АДРЕСА_3 (ЛОТ № 336934), що реалізувався у межах виконання рішення суду у виконавчому провадженні приватного виконавця Колечко Д. М. виконавчого округу Одеської області з примусового виконання виконавчого листа у справі № 501/1742/16-ц, виданого Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, та зобов`язати ДП «Сетам» в особі Одеської філії ДП «Сетам» виконати вимоги глави Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2841/5, а саме надіслати ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , як переможцю електронних торгів за адресами, зазначеними у протоколі електронних торгів, повідомлення про поновлення строку перерахування коштів, розмістити в електронному кабінету учасника електронних торгів, що став переможцем, інформацію про поновлення строку здійснення розрахунків за придбане на електронних торгах майно.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсними прилюдні торги, проведені ДП «Сетам» 22 грудня 2016 року на веб-сайті електронних торгів у Системі електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ), за лотом 186269 - 1/2 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_4 .

Скасовано акт державного виконавця Кілійського ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області від 30 грудня 2016 року про придбання ОСОБА_2 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33398572 від 11 січня 2017 року, 20:45:14 Свідоцтво про право власності, серія та номер 13 від 11 січня 2017 року на квартиру АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Симон Є. Ю.

Скасовано постанову від 20 лютого 2017 року та акт від 20 лютого 2017 року державного виконавця Кілійського ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області про передачу у власність ОСОБА_2 , як такої що не була продана з прилюдних торгів, 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , рішення про державну реєстрацію, індексний номер 34001500 від 23 лютого 2017 року, 14:13:03, та видане Свідоцтво про придбання майна за прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, серія та номер 382, виданий 23 березня 2017 року приватним нотаріусом Перчеклій І. М.

26 лютого 2021 року Кілійський РВ ДВС Південного МУ МЮподало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Іллічівського міського суду Одеської області

від 16 липня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 грудня

2020 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі міститься клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, яке обґрунтоване тим, що копію повного тексту постанови апеляційного суду отримано заявником лише 27 січня 2021 року. На підтвердження зазначеного надано відповідні докази, а саме: копію супровідного листа Одеського апеляційного суду із штампом реєстрації вхідної документації.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини, зокрема отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду 27 січня 2021 року, свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 201/18443/17.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень чи їх невідповідності висновкам, викладених у постановах Верховного Суду, щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі.

Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні Кілійського ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області за виконавчим листом від 28 жовтня 2015 року № 501/2907/15-ц, виданим Іллічівським міським судом Одеської області, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини від доходів, починаючи із 23 червня 2015 року до 07 серпня 2031 року та виконавчим листом від 05 січня 2016 року № 501/2908/15-ц, виданим Іллічівським міським судом Одеської області, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання щомісячно у розмірі 1/6 частини від доходів, починаючи із 23 червня 2015 року до 07 серпня 2016 року.

Відповідно до розрахунків державного виконавця Кілійського відділу ДВС Одеського ОУЮ в Одеській області від 24 листопада 2016 року ОСОБА_1 нарахована заборгованість по сплаті аліментів у сумі 413 955,00 грн та 646 365,22 грн, що підтверджується копіями відповідних розрахунків.

Щодо скасування відповідних розрахунків ОСОБА_1 (його представник) звертався до державного виконавця Кілійського ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області, що підтверджується копіями заяв.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05 липня 2016 року у справі № 501/1218/16-ц скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та визнано незаконними дії державного виконавця Кілійського ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області щодо складання розрахунків заборгованості та інше.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2016 року у справі № 501/1218/16-ц ухвалу Ілічівського міського суду Одеської області від 05 липня 2016 року скасовано, скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду в частині визнання розрахунків заборгованості зі сплати аліментів незаконними та роз`яснено, що оскарження розрахунків заборгованості зі сплати аліментів мають розглядатися у порядку позовного провадження.

24 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Кілійського ВДВС Одеського ОУЮ в Одеській області, ОСОБА_2 про визнання розрахунків заборгованості незаконними та встановлення заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 11 січня 2017 року ОСОБА_1 є співвласником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , та 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11 січня 2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33398572 від 11 січня 2017 року, 20:45:14. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер 13 від 11 січня 2017 року, видавник приватний нотаріус Чорноморського міського нотаріального округу Симон Є. Ю.

Згідно з копією акта державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20 лютого 2017 року передано у приватну власність ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу за ціною електронних торгів, яка складає 391 926,50 грн 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_7 .

Постановою державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20 лютого 2017 року передано у приватну власність ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_7 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23 лютого 2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію, індексний номер 34001500 від 23 лютого 2017 року, 14:13:03. Підстава виникнення права власності: Свідоцтво про придбання майна за прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, серія та номер 382, виданий 23 березня 2017 року. Видавник: приватний нотаріус Перчеклій І. М. Чорноморський міський нотаріальний округ.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року у справі № 501/125/17, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року, визнано неправомірним та скасовано розрахунки заборгованості від 13 квітня та 24 листопада 2016 року, складені Кілійським районним ВДВС ГТУЮ в Одеській області у межах зведеного виконавчого провадження № 49820231 по сплаті ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи із 23 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Визнано неправомірним та скасовано розрахунки заборгованості від 15 квітня та 24 листопада 2016 року, складені Кілійським районним ВДВС ГТУЮ в Одеській області в межах зведеного виконавчого провадження № 49820231 по сплаті ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року і до досягнення дитиною ОСОБА_8 трирічного віку.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК Українидо договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Частиною першою статті 215 ЦК Українипередбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна, зазначеного в частині восьмій статті 56 цього Закону здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

При цьому, згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації. Правила ж проведення електронних торгів визначені Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5.

Цим Порядком визначено, що електронні торги - це продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну та передбачені певні правила проведення цих торгів, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, із яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання електронних торгів недійсними, оскільки складені державним виконавцем розрахунки заборгованості зі сплати аліментів позивачем, на підставі яких реалізовано майно, що належало на праві власності позивачу, визнані судовим рішенням неправомірними та скасовані, що свідчить про порушення прав та законних інтересів позивача, який є боржником у виконавчому провадження, під час проведення електронних торгів.

Встановивши наявність правових підстав для визнання недійсними електронних торгів, суди попередніх інстанції обґрунтовано задовольнили вимоги позивача про скасування акта проведення електронних торгів, рішення про державну реєстрацію прав на реалізоване майно, які є похідними.

Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суди дійшли помилкового висновку про наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними, оскільки позивач не посилався на порушення організатором торгів, а обґрунтовував свої вимоги діями державного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійними, з огляду на таке.

Так, порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим законом, та не можуть бути самостійною підставою для визнання прилюдних торгів недійними.

Водночас, підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Під час розгляду таких категорій справ суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими чи вплинули вони на результатів торгів.

За встановлених у справі обставинах, визнання неправомірними та скасування розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, на підставі яких майно боржника реалізоване на прилюдних торгах, свідчать про порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, такі обставини є суттєвими та вплинули на проведення торгів, тому є самостійною підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Із цих підстав необґрунтованими також є посилання заявника на постанову Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 201/18443/17, у якій зазначено про те, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Безпідставними також є посилання заявника на постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц та від 21 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, оскільки судами не порушено правових висновків, зроблених у вказаних постановах.

Доводи касаційної скарги про те, що суди помилкового застосували до спірних правовідносин правовий висновок, зроблений Верховним Судом України у постанові від 29листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц, є необґрунтованими, оскільки зі змісту зазначеної постанови вбачається, що правовідносини у справі № 668/5633/14-ц та у справі, про перегляд якої подано касаційну скаргу, є подібними, зокрема подібними є предмет та підстави позовів. Посилання заявника на те, що правовідносини у справі № 668/5633/14-ц регулювалися іншим нормативно-правовим актом - Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, не свідчать про те, що правовідносини у вказаних справах не є подібними.

Доводи касаційної скарги про те, що електронні торги проведенні відповідно до вимог законодавства, оскільки на момент їх проведення розрахунки заборгованості зі сплати аліментів були дійсні, є безпідставними, з огляду на те, що визнані неправомірними та скасовані у судовому порядку складенні державним виконавцем розрахунки заборгованості зі сплати аліментів не можуть використовуватися саме з моменту їх складення. Той факт, що судове рішення, яким вказані розрахунки визнанні неправомірними та скасовані, переглядається за нововиявленими обставинами, не спростовує наведеного, оскільки зазначене судове рішення набрало законної сили, а тому встановлені у ньому обставини є преюдиційними.

Неспроможними також є доводи заявника у касаційній скарзі про те, що суди, задовольняючи вимоги ОСОБА_1 , дозволили останньому уникнути виконання покладеного на нього судовим рішенням обов`язку зі сплати аліментів, оскільки задоволення позову у цій справі та визнання електронних торгів недійсними не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку сплачувати аліменти (у тому числі заборгованості за аліментами), присудженні судовим рішенням.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування ухвалених у справі судових рішень, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Враховуючи те, що касаційна скарга подана на підставі пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, тоді як Верховний Суд уже викладав висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, тому колегія судів дійшла висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Оскільки правильне застосування судами норм матеріального права є очевидним, доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційна скарга є необґрунтованою та про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити Кілійському районному відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції строк на касаційне оскарження рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 липня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїна рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 липня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватного нотаріуса Симон Євгенії Юріївни, Державного підприємства «Сетам», третя особа - приватний нотаріус Перчеклій Інесса Миколаївна, про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування постанови та акту, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик