Ухвала

17 березня 2021 року

м. Київ

справа № 641/8266/16-ц

провадження № 61-5131св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

треті особи: приватний нотаріус харківського міського нотаріального округу Гриб Надія Миколаївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Лариса Августинівна, управління служб

у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, управління адміністративних послуг департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради, міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ'янському

та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2019 року

у складі судді Курганникової О. А. та постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Кругової С. С.,

Маміної О. В., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гриб Н. М., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу

Гібадулова Л. А., управління служб у справах дітей Департаменту праці

та соціальної політики Харківської міської ради, управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради, міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Позовну заяву мотивовано тим, що з 1978 року він був знайомий

із ОСОБА_6 , яка 28 вересня 2007 року заповіла йому належну їй на праві приватної власності квартиру

АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. 30 жовтня 2012 року він звертався

до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу

Кішкіної О. О. із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 зазначав, що після того, як він звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кішкіної О. О.

за отриманням свідоцтва про прийняття спадщини, нотаріус повідомила його, що ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова

від 21 березня 2013 року їй заборонено видавати свідоцтво про прийняття спадщини у спадковій справі, заведеній на ОСОБА_7 , оскільки

у провадженні зазначеного суду перебувала справа № 641/2242/13-ц

за позовом ОСОБА_8 про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

Без свідоцтва про прийняття спадщини він не міг зареєструвати право власності на цю квартиру.

ОСОБА_1 зазначав, що ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2014 року зазначену заяву ОСОБА_8 було залишено без розгляду.

Разом із тим, позивач зазначав, що у квітні 2014 року йому стало відомо про те, що невідомі особи, як він вважав, незаконно заволоділи спірною квартирою АДРЕСА_1 та здійснюють у ній ремонтні роботи,

у зв`язку із чим 15 квітня 2014 року він звертався до Комінтернівського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - Комінтернівський PB ХМУ ГУ МВС України в Харківській області) із заявою про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

ОСОБА_1 вважав себе єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 , а реєстрацію права власності спірної квартири

за ОСОБА_4 незаконною.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд:

визнати нікчемним акт старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Бублій Г. І. про реалізацію предмета іпотеки, затверджений начальником Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Дилбарян A. A. 27 лютого 2013 року про придбання ОСОБА_3 квартири

АДРЕСА_1

на прилюдних торгах;

визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 19 квітня 2013 року, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гриб Н. М., зареєстроване у реєстрі за № 212 про придбання ОСОБА_3 однокімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

витребувати квартиру

АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 припинивши право власності (номер запису про право власності: 849165) ОСОБА_4

на зазначену спірну квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) шляхом скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на цю квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) за ОСОБА_4 , прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л. А.

30 квітня 2013 року, індексний номер: 2083521 від 30 квітня 2013 року 10:47:03, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: реєстр № 2354, виданий 30 квітня 2013 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Л. A.;

визнати та зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на квартиру

АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) у порядку спадкування за заповітом;

усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 та члена її сім`ї - сина

ОСОБА_5 із зазначеної квартири без надання іншого житла.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 вересня

2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності від 19 квітня 2013 року, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гриб Н. М., зареєстроване у реєстрі № 212 про придбання ОСОБА_3 однокімнатної квартири

АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру

АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1

є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до нього перейшло її право власності на квартиру

АДРЕСА_1 .

Вимога щодо витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 , як вважав суд першої інстанції, є передчасною.

При цьому, суд першої інстанції виходив із того, що права особи, яка вважає себе власником майна або законним користувачем, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 215, 216 ЦК України, оскільки такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Витребування майна із чужого незаконного володіння означає повернення у власність позивача належної йому квартири і реєстрація права власності за позивачем на належну йому квартиру має бути поновлено у Державному реєстрі прав власності

на нерухоме майно. Відомості до вказаного реєстру вносяться на підставі правовстановлюючого документу на майно, але такий документ у позивача відсутній. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не зареєстрував на себе право власності на спірну квартиру, вимога про усунення перешкод

у користуванні майном, як вважав суд першої інстанції, є також передчасною.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції

ОСОБА_1 у частині залишення без задоволення його позовних вимог та ОСОБА_4 у частині задоволення позовних вимог

ОСОБА_1 оскаржили його до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 вересня

2019 року у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про витребування квартири та скасування державної реєстрації й виселення змінено у частині мотивів, з яких у задоволенні позову ОСОБА_1 про витребування квартири та скасування державної реєстрації й виселення відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на ім`я ОСОБА_3 й визнання права власності на квартиру за ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до нього перейшло її право власності на квартиру

АДРЕСА_1 .

При цьому, суд апеляційної інстанції вважав, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про пропуск позивачем позовної давності є необґрунтованими, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 випливають із триваючого порушення його майнових прав як спадкоємця нерухомого майна на яке

у нього виникло з моменту відкриття спадщини, тому позовна давність

не підлягає застосуванню.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції вважав, що підлягають зміні мотиви відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_4 та виселення

й зняття з реєстрації, оскільки зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із тим, що задоволення позовних вимог про витребування спірної квартири у ОСОБА_4 , яка є добросовісним набувачем, призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод, оскільки у такому випадку на ОСОБА_4 буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Разом із тим, суд апеляційної інстанції вважав, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації та виселення.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у березні 2020 року до Верховного Суду,

ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 970/50/16

та постановах Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справах

№ 916/2073/17, № 916/2403/16, від 04 червня 2019 року у справі

№ 916/3156/17, від 03 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц

та від 07 листопада 2018 року у справі № 357/3394/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), просила скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 19 квітня 2013 року, зареєстрованого

у реєстрі № 212, про придбання ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 , а також про визнання за ОСОБА_1 права власності на зазначену квартиру

у порядку спадкування за заповітом та у цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог. У іншій частині рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі

№ 645/4220/16-ц та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої

статті 389 ЦПК України, а також на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України) просив скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у частині відмови у задоволенні його позовних вимог про витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння ОСОБА_4

на його користь та реєстрацію за ним права власності на цю квартиру

в порядку спадкування за заповітом, з припиненням права власності

ОСОБА_4 на спірну квартиру шляхом скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на цю квартиру за ОСОБА_4 ,

а також про усунення йому перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом виселення ОСОБА_4 та її члена сім'ї - сина ОСОБА_5 зі спірної квартири без надання іншого житла та передати справу у цій частині його позовних вимог на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У іншій частині рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 травня 2020 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та витребувано матеріали цивільної справи № 641/8266/16-ц із Комінтернівського районного суду

м. Харкова.

У червні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2020 року поновлено

ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2019 року

та постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року

та відкрито касаційне провадження за його касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2021 року цивільну справу

№ 641/8266/16-ц призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційну скаргу ОСОБА_4 мотивовано тим, що позивач звернувся до суду

з пропуском позовної давності. Вважала, що ОСОБА_1 міг довідатися про порушення свого права у будь-який момент з 14 вересня

2013 року, оскільки постійно проживає в одному будинку із спірною квартирою та нею, проте до суду з цим позовом звернувся лише 04 жовтня 2016 року.

ОСОБА_4 вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 щодо визнання нікчемним акта державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського нотаріального управління юстиції про реалізацію іпотечного майна від 27 лютого 2013 року не є похідною

із виконанням судового рішення, тому зазначена позовна вимога не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Разом із тим, ОСОБА_4 посилається на те, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2016 року згідно зі статтею 170 КПК України накладено арешт на спірну квартиру шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, щодо цього майна, проводити реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати відчуження. Цією ухвалою визначено, що спірна квартира відповідно до статті 98 КПК України є речовим доказом у кримінальному провадженні від 10 жовтня 2013 року № 0003333, за якими триває судовий розгляд (справа № 641/2938/15-к відносно ОСОБА_2

за частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 358, частинами другою, третьою статті 190 КК України). У зв`язку із чим, як вона вважала, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог

ОСОБА_1 щодо визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за заповітом.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 мотивовано тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів добросовісності набувача спірної квартири, зокрема: ОСОБА_4

ОСОБА_1 зазначає, що суд апеляційної інстанції фактично застосував правовий висновок, що міститься у постанові Верховного Суду

від 13 листопада 2019 року у справі № 645/4220/16-ц (провадження

№ 61-19921св18), який, як він вважає, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки у зазначеній постанові Верховного Суду були рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими було визнано набувача добросовісним.

Вважав, що відмовляючи йому у задоволенні позовної вимоги щодо витребування спірної квартири у ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції подбав про інтереси набувача ОСОБА_4 , зазначивши про те, що витребування у неї спірної квартири покладе на неї індивідуальний та надмірний тягар, проте

не врахував його інтереси як спадкоємця після ОСОБА_6 та законного власника спірної квартири, чим порушив баланс інтересів та конституційні права позивача, передбачені статтею 41 Конституції України.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_4 .

У червні 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу ОСОБА_4 у якому зазначено, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції у частині задоволення його позовних вимог про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 19 квітня 2013 року, зареєстрованого

у реєстрі № 212, про придбання ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 , а також про визнання за ним права власності на зазначену квартиру у порядку спадкування за заповітом є законними та обґрунтованими.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі

№ 641/8266/16-ц.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року справу

№ 461/12525/15-ц за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Першої львівської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ЛКП «Центральне», про визнання спадщини відумерлою, визнання свідоцтва про право на спадщину і договору купівлі-продажу квартири недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію, витребування майна із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою представника ОСОБА_10 - ОСОБА_13 , на постанову Львівського апеляційного суду від 06 березня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

19 січня 2021 року справа прийнята Великою Палатою Верховного Суду до розгляду (провадження № 14-190цс20).

Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, а саме щодо збалансування прав попереднього та нового (добросовісного) власника майна у контексті статті 1 Першого протоколу

до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що

у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, Об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також

з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду

у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 461/12525/15-ц.

Керуючись статтею 251, пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гриб Надія Миколаївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Лариса Августинівна, управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради, міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Першої львівської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Львівське комунальне підприємство «Центральне», про визнання спадщини відумерлою, визнання свідоцтва про право

на спадщину і договору купівлі-продажу квартири недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння (справа № 461/12525/15-ц).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович