ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року

м. Харків

Справа № 640/15028/14-ц

Провадження № 22-ц/818/639/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з рогляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 21 вересня 2020 року у складі судді Якуші Н.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними ,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсною довіреність від 23.01.2008 року № 88 посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алекаєвою Зінаїдою Борисівною на право гр.. ОСОБА_4 і гр.. ОСОБА_3 діяти від імені гр.. ОСОБА_1 та щодо дарування гр.. ОСОБА_2 належної гр. ОСОБА_1 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , визнати недійсним договір дарування частини житлового будинку від 27.02.2008 року № 106 посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горільчаник І.М. про те, що гр.. ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 23.01.2008 року № 88 передав безоплатно у власність (подарував), а гр. ОСОБА_2 , прийняв в дар 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Стягнути солідарно з відповідачів на свою користь моральну шкоду в розмрі 10 000 грн.

В рамках розгляду зазначеного позову представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. В своїй заяві просить вищевказаний позов забезпечити шляхом накладення арешту на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , оскільки це є предметом розгляду позову. З урахуванням того, що ОСОБА_2 не позбавлений права вчиняти дії по відчуженню своєї власності, таке забезпечення позбавить останнього такої можливості.

Ухвалою суду першої інстанції від 29 вересня 2014 року заяву представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування чистини житлового будинку від 27.02.2008 року.

19 вересня 2015 судом першої інстанції справу було розглянуто по суті та ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_5 у серпні 2020 року звернувся до Київського районного суду м. Харкова із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову. Свою вимогу обґрунтовує тим, що 02.03.2016 року заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 640/20176/15-ц було задоволено позов ОСОБА_1 , визнано недійсним договір дарування житлового будинку від 27.02.2008 року № 106 та поновлено право власності ОСОБА_1 на 1/3 частину домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 11.10.2017 року залишив вказане рішення без змін.

З урахуванням зазначеного та керуючись положеннями ст. 158 ЦПК України представник заявника просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2014 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_5 задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року по цивільній справі №640/15029/14-ц, провадження № 2-з/640/153/14, знято арешт з 1/3 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.03.2015 року у справі №640/15028/14-ц, яким у задоволені позову ОСОБА_1 було відмовлено та воно набуло законної сили 31.03.2015 року, заходи забезпечення позову скасовані не були. На підставі встановлених судом обставин, суд прийшов до висновку, що відпала потреба в забезпеченні позову та вжиті ухвалою суду від 19 вересня 2014 року заходи забезпечення позову підлягають скасуванню шляхом зняття арешту з 1/3 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуюсь із вказаною ухвалою суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду від 21 вересня 2020 року та відмовити у задоволенні заяви представника заявника про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування скарги зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам, які викладені у ч. 2,5 ст. 263 ЦПК України. Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не врахував, що Харківським апеляційним судом розглядається справа № 640/17418/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики і заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2014 по цивільній справі № 640/15029/14-ц, забезпечують саме ці вимоги. Таким чином, на думку відповідача, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права шляхом неналежного їх тлумачення.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Як роз`яснено п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року заяву представника позивача задоволено. Накладено арешт на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування чистини житлового будинку від 27.02.2008 року (а.с. 24-25).

Судом першої інстанції при ухвалено рішення від 19 березня 2015 року, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено, не було відповідно до положень ч. 9 ст. 158 ЦПК України вирішене питання про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою суду першої інстанції від 29 вересня 2014 року.

У серпні 2020 року, керуючись ч. 1 ст. 158 ЦПК України, представник ОСОБА_1 , звернувся до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (а.с. 134).

За таких обставин, із урахуванням положень ч.ч.1, 9 ст. 158 ЦПК України, висновок суду про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову в даній справі, накладених ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року, є законним та обґрунтованим.

Що стосується доводів апеляційної скарги що скасовані заходи забезпечення позову забезпечують позов в іншій справі № 640/17418/18, яка, як зазначає відповідач ОСОБА_2 , розглядається апеляційним судом, то судова колегія їх відхиляє, зазначаючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій іншій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

В даному випадку справа в рамках якої були вжити заходи забезпечення позову розглянута судом першої інстанції 19 березня 2015 року, тому питання про забезпечення позову в іншій справі № 640/17418/18, про яку зазначає ОСОБА_2 у своїй скарзі, повинне вирішуватись саме в рамках розгляду тієї справи.

У зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 21 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови

складено 23 березня 2021 року