Справа №495/594/21
УХВАЛА

в порядку судового контролю

23 березня 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого - судді Ус О.В., секретар судового засідання Сімірзіна П.М., з участю стягувача ОСОБА_1 , в режимі відоконференції заявника скарги (боржника) ОСОБА_2 та його представника адвоката Гетманченка І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Єрмошенко А.Д., заінтересована особа: ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправними дії (бездіяльність) державного виконавця у неповідомленні про відкриття виконавчого провадження, арешту майна та коштів, встановлення тимчасових обмежень. Просив скасувати постанови про встановлення тимчасових обмежень та про арешт майна та коштів боржника. Вказав на те, що до березня 2020 року проживав разом зі стягувачкою та дітьми, які перебували на його утриманні, а тому заборгованості не мав, після березня 2020 року перераховує аліменти на утримання дітей. Оскільки не був обізнаний про наявність виконавчого провадження не мав можливості надати відповідні докази.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2021 року справа передана для розгляду до Херсонського міського суду Херсонської області, надійшла до суду 23.02.2021 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.02.2021 року скарга прийнята в провадження суду та призначена до розгляду в судовому засіданні, запропоновано виконавчій службі викласти письмово заперечення проти скарги, зобов`язано надати для огляду матеріали виконавчого провадження або засвідчену належним чином його копію.

19.03.2021 року до суду надійшли заперечення виконавчої служби на скаргу та копія виконавчого провадження, просили розглянути скаргу у відсутність представника, відмовити у задоволенні скарги, оскільки виконавець діяв відповідно до вимог закону, а у скаржника була наявна заборгованість.

В судовому засіданні заявник скарги та його представник підтримали її в повному обсязі та наполягали на її задоволенні. ОСОБА_2 вказав, що сплачує не неіснуючий борг, а поточне утримання дітей.

Стягувач у виконавчому провадженні вважала скаргу обґрунтованою з огляду на те, що вона також до 2020 року не отримувала жодних повідомлень, листів, викиків з виконавчої служби, сама не писала жодних скарг. Фактично єдиний документ, який вона отримала ще роз`яснення її права звернутися до поліції для притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності. Вона претензій до ОСОБА_2 не має, оскільки вони фактично з 2010 року до 2020 роки продовжували проживати разом та мали спільний бюджет, а після того, як вони остаточно стали проживати окремо ОСОБА_2 сплачує їй аліменти.

Суд, заслухавши вступні слова сторони боржника та стягувачки, вивчив письмові докази, встановив наступне.

За заявою ОСОБА_1 від 24.10.2010 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністрвського міськрайонного управління юстиції Журавель І.О. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Суворовським районним судом м.Херсона 16.08.2010 року на підставі рішення по справі 2-3297/10 від 27.05.2010 року, що набуло законної сили 07.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всих видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 800 грн., починаючи з 13.04.2010 року та до досягнення дітьми повноліття.

Матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

09.12.2010 року боржнику ОСОБА_2 направлена вимога державного виконавця на адресу вказану у виконавчому документі, про явку до Відділу для ознайомлення з заборгованістю по сплаті аліментів, але останній на зазначений день та час так і не з`явився, про причини неявки не повідомляв. Відомості про вручення вимоги відсутні.

09.12.2010 року виконавцем здійснені запити щодо надання інформації про наявність у боржника майна й доходів та отримано відповіді про їх відсутність.

З моменту відкриття виконавчого провадження відомості від сторін виконавчого провадження про сплату аліментів (повну або часткову) до Відділу, відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», не надходили.

21.01.2020 року державним виконавцем складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 31.12.2019 року склала 134582,00 грн.

29.07.2020 року державним виконавцем був здійснений вихід за місцем мешкання боржника, але ОСОБА_2 не було вдома.

24.12.2020 року боржнику направлено виклик до виконавця на 28.12.2020 р. щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату аліментів за період починаючи з 13.04.2010 року. Відомості про вручення виклику відсутні.

У зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів, 24.12.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та 18.01.2021 року винесено постанову про арешт майна боржника у відповідності до вимог ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», які були направлені боржнику до відома. Відомості про вручення відсутні.

29.12.2020 року на електрону адресу Відділу надійшов лист від ОСОБА_2 з доданими квитанціями про сплату аліментів за період з червня по грудень 2020 року.

29.12.2020 р. обчислено заборгованість зі сплати аліментів з урахуванням наданих боржником квитанцій та яка за розрахунком склала 91363,35 грн., про що складений відповідний розрахунок.

Постанови про встановлення тимчасових обмежень від 18.01.2021 року разом з викликом державного виконавця від 18.01.2021 року та постановою про накладення штрафу від 18.01.2021 року були направлені боржнику ОСОБА_2 рекомендованою кореспонденцією 19.01.2021 року за № 049, на адресу вказану у виконавчому документі, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується фіскальним чеком, копія якого міститься в матеріалах виконавчого провадження. За відомостями сайту Укрпошта відправлення вручене за довіреністю 20.02.2021 року.

29.12.2020 року відомості про ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру боржників у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Вимога державного виконавця від 29.12.2020 та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 29.12.2020 року направлено на адресу боржника та стягувача 30.12.2020 року рекомендовано кореспонденцією (фіскальний чек № 300 міститься в матеріалах виконавчого провадження). Відправлення вручене за довіреністю 04.02.2021 року.

Розрахунки заборгованості обчислювались державним виконавцем за наявними у виконавчому провадженні №23087574 матеріалами та у відповідності до положень Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції.

Спірним у справі є правомірність дій (бездіяльності) Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) щодо винесення постанов про тимчасові обмеження, арешт майна та коштів з огляду на неповідомлення про відкриття виконавчого провадження та наявності заборгованості.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року (у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження 25.11.2010 року) постанова державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією. За умови авансування стягувачем в порядку, передбаченому цим Законом, витрат на проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися учасникам виконавчого провадження рекомендованими листами. За письмовою заявою учасників виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам факсимільним зв`язком або електронною поштою. Документи виконавчого провадження, направлені факсимільним зв`язком або електронною поштою, вважаються врученими за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами. Державним виконавцем або іншою особою, уповноваженою державним виконавцем, документи виконавчого провадження можуть бути вручені особисто сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку. Належно оформлена відмова сторін виконавчого провадження від одержання документів виконавчого провадження не є перешкодою для проведення подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Належних та допустимих доказів надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час відкриття виконавчого провадження суду не надано, а тому суд вважає недоведеним обізнаність боржника про наявність відносно нього виконавчого провадження, у зв`язку з чим обґрунтованими є доводи про неповідомлення про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту дитини на належне утримання», який набрав чинності 28 серпня 2018 року, у частину першу статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» внесено зміни, якими передбачено, що рекомендованим поштовим відправленням також надсилаються копії постанови передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, а саме: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Аналіз ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження» як норми прямої дії свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови.

Неповідомлення державним виконавцем Боржника про відкриття виконавчого провадження, призвело до утворення заборгованості зі сплати аліментів, якої б не утворилось, якби йому було повідомлено про відкрите виконавче провадження належним чином. Утворення заборгованості зі сплати аліментів спричинило за собою обмеження законного права Боржника на пересування та вільного залишення території України, встановленого ст. 33 Конституції України.

Крім того, в судовому засіданні зі слів стягувачки встановлено, що з 2010 року до 2020 роки вона не отримувала жодного виклику державного виконавця, не писала жодної скарги та стверджує про відсутність заборгованості у боржника зі сплати аліментів з 2010 по 2020 рік, оскільки вони з ним разом проживала та вели сумісне господарство, про що вона у телефонному режимі повідомляла державного виконавця.

Таким чином, суд вважає, що державний виконавець передчасно прийшов до висновку про наявність заборгованості зі сплати аліментів.

В судовому засіданні не знайшли своє підтвердження доводи скаржника про неповідомлення про винесення постанов про тимчасові обмеження, оскільки матеріали виконавчого провадження містять відомості про надіслання поштового відправлення, а за відомостями сайту Укрпошта відправлення отримане адресатом 20.02.2021 року. Тому в цій часині скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Ухвала в повному обсязі складена в нарадчій кімнаті 23 березня 2021 року.

На підставі викладено, керуючись ст. 447-453, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Єрмошенко А.Д., заінтересована особа: ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державних виконавців Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) за виконавчим провадженням № 23087574 щодо:

- повідомлення у встановленому законом порядку боржника ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження.

Скасувати постанови державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Єрмошенко А.Д. від 18 січня 2021 року у виконавчому провадженні № 23087574:

- про арешт всього рухомого та нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у праві полювання;

- про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

- про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у праві керування транспортними засобами;

- про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України.

Скасувати постанову державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Єрмошенко А.Д. від 24 грудня 2020 року у виконавчому провадженні № 23087574 про накладення арешту на грошові кошти.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду або через Херсонський міський суд Херсонської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

СуддяО. В. Ус