ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3678/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ПОСТАНОГОВІЙ І.О.

за участю сторін:

позивач не з`явилась;

представник відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Автокооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Локомотив» про визнання виключення з членів кооперативу неправильним та поновлення членства

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до Автокооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Локомотив» (далі по тексту - ГБК «ЛОКОМОТИВ», відповідач) в якому просила суд (з урахуванням уточнення):

-визнати виключення позивача із членів ГБК «ЛОКОМОТИВ» неправильним;

-поновити членство позивача в ГБК «ЛОКОМОТИВ»;

-стягнути з ГБК «ЛОКОМОТИВ» на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 7 500 грн та сплачений судовий збір (а.с. 43).

Позов мотивовано тим, що позивач у 1995 році вступила до ГБК «ЛОКОМОТИВ», отже їй надано у користування гаражний бокс АДРЕСА_1. Цей бокс раніше належав її батьку, який вносив відповідачу майновий пай та внесок. Гаражний бокс знаходиться у її користуванні на законних підставах, в ньому вона зберігала свої особисті речі, транспортний засіб не зберігала. Коли черговий раз вона прийшла до гаража, на пропускному пункті їй сказали, що її виключили з ГБК «ЛОКОМОТИВ» та вона має звільнити гараж. Вона користувалася гаражем за призначенням та регулярно сплачувала внески. Вона звернулась листом до відповідача, який їй відповів, що вона має заборгованість 8 095,80 за період 2011-2016 рік, та її виключено 20.10.2016. Рішення було прийнято без її участі та без її попередження, що не дало змогу їй надати свої пояснення. Членські внеси вона сплачувала бухгалтеру відповідача, їй не давали касового ордеру, то за відсутності печатки, то за відсутності реєстраційної книги, відмічала вказані платежі лише у блокноті. Вона повідомила про це відповідача, але відповідач прохання знайти блокнот залишив без уваги. Тому вона вважає, що її виключено із членів відповідача незаконно та всупереч вимогам його же статуту.

01.08.2018 справа була розподілена для розгляду судді ОСОБА_2, який ухвалою від 05.09.2018 залишив позов без руху, 15.05.2019 справа була розподілена для розгляду судді Каліушку Ф.А., з підстав звільнення судді ОСОБА_2 , який ухвалою від 17.05.2019 відкрив провадження в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

11.07.2019 позивач заявив клопотання про виклик свідка ОСОБА_3 , яке суд ухвалою від 11.07.2019 задовольнив.

У грудні 2019 року від відповідача надійшов відзив, в якому він просив суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Відзив обґрунтований тим, що позивачем не дотримано умов членства ГБК «ЛОКОМОТИВ», оскільки вона не сплачувала внески більше ніж протягом шести років, позивач ніколи не цікавилася діяльністю ГБК «ЛОКОМОТИВ», статут ГБК «ЛОКОМОТИВ» є відкритим для ознайомлення всім членам, рішення про виключення з ГБК «ЛОКОМОТИВ» було доведено до його членів (а.с. 99).

У грудні 2019 року відповідач подав заяву про виклик свідка - голови правління ГБК «ЛОКОМОТИВ» ОСОБА_4 , яку суд ухвалою від 12.12.2019 задовольнив.

Ухвалою суду від 11.03.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

15.04.2021 в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 159).

Позивач в судове засідання не прибула, проте її представник подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

Відповідав в судове засідання також не прибув, проте його представник просив відмовити у задоволення позову.

Суд провів засідання без участі сторін, що відповідає вимогам ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України).

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, допитавши свідків, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Згідно із стст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28.06.1001 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів», вимоги про неправильність відмови у прийомі в члени гаражно-будівельного кооперативу підлягають задоволенню лише у тому разі, коли прав на вступ до кооперативу виникає з цивільних правовідносин. Зокрема, таке право виникає в особи, якій членом ГБК відчужено гараж, дружини або члена сім`ї особи, яка вибула з кооперативу, якщо вони були учасниками спільної власності на пай і гараж, спадкоємця померлого члена кооперативу. Виходячи з того, що внесений в період шлюбу одним із подружжя пай і гараж є їх спільною сумісною власністю і кожен з них згідно ст. 22 КпШС має рівне право на це майно, у разі вибуття члена кооперативу переважне право на вступ замість нього до кооперативу належить його дружині, як співвласнику. У спорах між спадкоємцями члена кооперативу про перевагу на вступ до кооперативу і право на гараж належить, зокрема, враховувати, кому з них член кооперативу заповів гараж, а при відсутності такого спадкоємця в кого більша частка в спадщині, хто проживав із спадкоємцем і користувався гаражем або здійснював за ним догляд, якщо він має передбачений статутом кооперативу автотранспортний засіб.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначає Закон України «Про кооперацію» від 10.07.2003 № 1087-VI (далі - Закон № 1087-VI).

Законодавство про кооперацію базується на нормах Конституції України і Цивільного кодексу України, цього Закону, інших нормативно-правових актів з питань кооперації (стаття 5 Закону № 1087-VI).

Статтею 4 Закону України «Про кооперацію» визначено,що основні принципи кооперації Кооперація базується на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації; соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва;рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності;демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності.

Відповідно до вимог статті 6 цього Закону кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Статтею 8 Закону України «Про кооперацію» визначено, що Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Згідно ст. 11 Закону України «Про кооперацію», вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

ОСОБА_1 була зарахована до членів правління ГБК «ЛОКОМОТИВ» на підставі рішення загальних зборів протокол № 10 від 24.10.1995, затверджений рішенням ВК рай ради від 12.11.1995 № 819, згідно особистої заяви про прийняття до членів кооперативу з запевненням про неухильне виконання обов`язків члена кооперативу, зокрема вчасно сплачувати членські внески та брати участь у роботі загальних зборів членів кооперативу (а.с. 52).

Відповідно до рішення загальних зборів (зборів уповноважених) правління ГБК «ЛОКОМОТИВ» від 20.10.2016 № 8 було виключено зі складу позивача у відповідність до п. 2.8.2 Статуту за наявність боргу за несплату членистий внесків понад рік і більше (а.с. 124).

В матеріалах справи міститься копія повідомлення від 30.04.2016 адресованого позивачу про запрошення на загальні збори щодо можливого її виключання та сплати внесків на банківські реквізити відповідача (а.с. 142), який отримала як встановлено з показань свідків, та пояснень представника відповідача та відповідно до відмітки в рекомендованому повідомленні про вручення 05.05.2016 мати позивача - Довніч за адресою: вул. Вербицького (а.с. 128).

Відповідно до п. 2.8.2 Статуту (в редакції, яка діяла на ухвалення рішення загальними зборами) члена актокоперативу може бути виключений з його членів у випадках несплати різних платежів, встановлених загальними зборами (зборами його уповноваженими), державою (а.с. 116).

Листами від 15.03.2017 та 27.04.2017 відповідач повідомив позивача, що її виключено з членів ГБК «ЛОКОМОТИВ» за несплату членських внесків за період з 2011 по 2016 на загальну суму 8 095,80 грн (а.с. 44, 45, 128).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 (який є чоловіком позивача) суду показав, що позивач не займалася гаражем, він керував автомобілем та користувався гаражем, усі внески сплачував він, оплату здійснював вперед на один рік, одного дня їм прийшов лист, що позивач була виключена з членів кооперативу, він звернувся до керівника кооперативу, щоб дізнатися причину, проте відповіді йому ніхто не надав, але йому було наголошено, що існує заборгованість, вони оплачували кошти до жінки вахтера з руки в руки, а вона записувала прізвище та казала, що передасть для бухгалтера кошти щодо оплати кооперативу. Позивач ніяких контактів з кооперативом не підтримувала. Членські внески він сплачував бухгалтеру та жінці яка сиділа біля шлагбауму. Прізвище матері позивача ОСОБА_5 , в 2016 року позивач проживала за адресою вул. Окіпної , а зареєстрована була на вулиці Вербицького .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 (голова правління ГБК «ЛОКОМОТИВ») суду показав, що було направлено два листи для відповідача, які повернулись з відміткою про вручення.

Статтею 15 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, в тому числі, затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства. Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про кооперацію» членство в кооперативі припиняється у разі: несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу. Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду.

Відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно.

Допустимих доказів щодо сплати членських внесків позивач суду не надала, ця обставина не може бути встановлена з показів одного свідка, який є чоловіком позивача.

Судом встановлено, що запрошення на засідання загальних зборів та підстави їх проведення позивачу було надіслано завчасно за зареєстрованим місцем її проживання.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до Постанова Верховного Суду від 20.05.2020 по справі № 910/7164/19 суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Відповідно до Постанови Верховного Суду по справі № 654/524/19 вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Позивач, у разі порушення його суб`єктивного права, може скористатись не будь-яким способом його відновлення, а лише тим, який як правило визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Позивач просить суд визнати виключення позивача із членів ГБК «ЛОКОМОТИВ» неправильним. Також позивач просить суд поновити її членство в ГБК «ЛОКОМОТИВ», що є похідною вимогою.

Суд встановив, що окрім недоведеності своїх позовних вимог, позивачем невірно обраний спосіб захисту.

З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, встановивши дійсні обставини справи, суд дійшов переконання про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

У зв`язку із відмовою в позові судові витрати до відшкодування позивачу не підлягають (ст.141 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись стст. 1-13, 17, 18, 76 - 82, 89, 141, 223, 230, 258, 259, 263-265, 268, 268, 272, 273 , 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Автокооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Локомотив» про визнання виключення з членів кооперативу неправильним та поновлення членства - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.