Провадження № 2/522/4217/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2021 року
Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням судді - Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Гудзь О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товарна біржа « Центральна Одеська біржа», Приморська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,-
Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить визнати дійсним Договір №4971 купівлі-продажу нерухомого майна від 17.02.1999 року, зареєстрований 17 лютого 1999 року на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа», зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 23 березня 1999 року(в книзі 294 пр, стор. 195, р. №72), за умовами якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купила однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та в цілому складається з: 1 жилої кімнати 15,4 квм.; кухня окрема (загальною) площею 10,1 кв.м., комфорочної газової плити 1шт, раковини 1 шт.
В судове засідання позивач не з`явився, проте від представника надходило до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. В клопотанні зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачі та треті особи до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
17 лютого 1999 року між ОСОБА_3 (відповідачем у справі) та ОСОБА_4 був укладений Договір №4971 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , та яка складається з однієї житлової кімнати площею 15,4 кв.м., загальною площею 29,0 кв.м., який був посвідчений експертом та директором Товарної біржі «Центральна Одеська біржа».
23 березня 1999 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 на підставі договору №4971 купівлі-продажу від 17.02.1999 року (в книзі 294 пр, стор. 195, р. №72). Дані твердження підтверджуються відміткою на Договорі №4971 купівлі-продажу нерухомого майна від 17.02.1999 року та довідкою КП «БТІ» ОМР від 22.01.2020 року №514488.37.20, копії яких долучаються до позовної заяви.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , яка приходилась матір`ю позивачу по справі - померла. Дані твердження підтверджуються копією свідоцтва про смерть від 24.08.2019 року, актовий запис №8857 серії НОМЕР_1 , яка долучається до позовної заяви .
Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_2 та яка складається з 1 (однієї) жилої кімнати 15,4 кв.м. та загальною площею квартири 29,0 кв.м.
22.01.2020 року ОСОБА_1 (позивач у справі) звернулась до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері - ОСОБА_4 .
За результатом звернення позивача до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса, було відкрито спадкову справу №32с/2020. Дані твердження підтверджуються копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59105874 від 22.01.2020 року, яка долучається до позовної заяви .
В склад спадкового майна позивачем було заявлено квартиру АДРЕСА_2 .
Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що Державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса А.М. Ворсуляк, 10 березня 2020 року було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріально дії №494с/02-31 з підстав, що: « ОСОБА_1 не було надано документу, що посвідчує право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , прийняти договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрованого на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» 17.02.1999 року за №4971 у якості правовстановлюючого документа немає можливості, оскільки відповідно до глави 8 пункту 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства».
На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції від 30 жовтня 1999 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно п. 3 Договору №4971 купівлі-продажу нерухомого майна від 17.02.1999 року, купівля здійснена за 23 180 (двадцять три тисячі сто вісімдесят) гривень. Продавець отримав від Покупця зазначені грошові кошти у повному обсязі до підписання договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» (в редакції від 11.04.1995 року, яка була чинна на момент укладення Договору №4971 купівлі-продажу майна від 17.02.1999 року), громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.
На сторінці 2-й зазначеного Договору №4971 купівлі-продажу майна від 17.02.1999 року зазначено, що цей договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.
Між учасниками правочину не було будь-яких спорів щодо Договору №4971 купівлі-продажу майна від 17.02.1999 року та/або квартири АДРЕСА_2 , яка є предметом зазначеного правочину. Сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов цього договору, та виконали усі зобов`язання.
Разом з тим, відсутність нотаріального посвідчення Договору №4971 купівлі-продажу майна від 17.02.1999 року позбавляє позивача можливості прийняти спадщину у позасудовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.208 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно до ст. 220 ЦК України , якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу й виконали умови договору, а саме після підписання договору відповідач повністю звільнив квартиру, передали від неї ключі позивачу та виїхали. Після того як позивач вселися в дану квартиру він здійснює всі права власника.
Одночасно, судом приймаються до уваги й положення ЦК України, а саме ст. 204 ЦК України, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним та ст. 321 ЦК України, згідно до якої право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
При таких обставинах суд вважає, що договір купівлі-продажу потрібно визнати дійсним.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
На підставі викладеного й керуючись ст. 47 ч. 2, ст. 227 ЦК Україна у редакції 1963 року, ст. ст. 15, 16, 204, 220, 321, 392 ЦК України у редакції 2005 року, ст.ст. ст.ст.. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 206, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України ,суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товарна біржа « Центральна Одеська біржа», Приморська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,- задовольнити.
Визнати дійсним Договір №4971 купівлі-продажу нерухомого майна від 17.02.1999 року, зареєстрований 17 лютого 1999 року на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа», зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 23 березня 1999 року(в книзі 294 пр, стор. 195, р. №72), за умовами якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купила однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та в цілому складається з: 1 жилої кімнати 15,4 квм.; кухня окрема (загальною) площею 10,1 кв.м., комфорочної газової плити 1шт, раковини 1 шт.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного тексту рішення: 18.03.2021 року.
Суддя: Абухін Р.Д.