Справа № 646/238/21
№ провадження 2/646/923/2021
18.03.2021 року м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Власової Ю.Ю.,
секретар судового засідання - Сердюк В.К.
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми,
Також позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат.
Крім того, позивач просить стягнути з Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на його користь понесені судові витрати у розмірі 6028,00 грн., що складаються із витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5120,00 грн.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 січня 2021 року позов ОСОБА_1 прийнятий до розгляду та у справі відкрито провадження. Одночасно, цією ухвалою, з урахуванням ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2021 року, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зобов`язаний надати для огляду у судовому засіданні матеріали ВП № 50089623 з виконання виконавчого листа № 641/2934/15-ц, виданого 22 січня 2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2021 року з підстав, установлених ч. 4 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи відкладений.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 березня 2021 року з підстав, установлених ч. 4 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи відкладений. Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повторно зобов`язаний надати для огляду у судовому засіданні матеріали ВП № 50089623 з виконання виконавчого листа № 641/2934/15-ц, виданого 22 січня 2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова.
Станом на час розгляду справи 18 березня 2021 року означена ухвала суду не виконана.
Крім того, станом на час розгляду справи 18 березня 2021 року відповідач Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) правом подання відзиву не скористався.
Проте, 18 березня 2021 року на адресу Червонозаводського районного суду м. Харкова засобами електронного поштового зв`язку надійшла заява старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) М. Слащової, у якій остання просить надати час для написання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 та перенести слухання справи на інший час та дату.
За приписами ч.ч. 2, 4 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч.ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).
Як убачається з матеріалів справи, ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 січня 2021 року якою, окрім іншого, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) отримано 29 січня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 69/.
Крім того, ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2021 року, від 02 березня 2021 року разом із судовими повістками отримані відповідачем 17 лютого 2021 року та 09 березня 2021 року, відповідно /а.с. 87, 101/.
Таким чином, розцінюючи наведені вище обставини як зловживання відповідачем процесуальними правами та керуючись положеннями ст. 2, 12, 44 ЦПК України, ст. 275 ЦПК України, суд залишає без розгляду заяву старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) М. Слащової і вирішує справу за наявними матеріалами.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив задовольнити /а.с. 68, 70, 88, 99/.
У судове засідання відповідач Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позов не скористався /а.с. 69, 87, 101/.
У судове засідання третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, матеріали ВП № 50089623 з виконання виконавчого листа № 641/2934/15-ц для огляду у судовому засіданні з невідомих причин не надав /а.с. 67, 89, 94, 95, 100/.
Частиною 1 ст. 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу (ч. 1 ст. 281 ЦПК України).
Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що відповідач повторно не з`явився у судове засідання, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, а позивач фактично не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову ОСОБА_1 , об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про задоволення вимог позову у повному обсязі, з наступних підстав.
За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 01 червня 2016 року, частково задоволені апеляційні скарги представника державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України Шевченка К.В., ОСОБА_1 . Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року в частині застосування реституції, повернення сторін до первинного стану шляхом повернення грошових коштів, що надійшли на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС Харківського міського управління юстиції від продажу квартири № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 покупцеві ОСОБА_1 - змінено. Зобов`язано Комінтернівський ВДВС Харківського міського управління юстиції повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 386174,05 грн., перераховані ним 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС Харківського міського управління юстиції за придбання квартири АДРЕСА_2 . Зобов`язано державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України повернути ОСОБА_1 гарантований внесок у розмірі 20324,95 грн., перерахований ним державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на придбання квартири АДРЕСА_2 . В іншій частині рішення суду - залишено без змін /а.с. 12-14, 15-16/.

27 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішення управління ДВС ГТУЮ у Харківській області із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом /а.с. 17-18/.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 03 лютого 2016 року ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження № 50059623 з виконання виданого 22 січня 2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова виконавчого листа № 641/2934/15-ц про зобов`язання Комінтернівський ВДВС ХМУЮ повернути переможцю електронних торгів ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 386174,05 грн., перераховані 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ за придбання квартири АДРЕСА_2 /а.с. 19/.

Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області Пікула В.Ю. від 21 березня 2017 року та 03 квітня 2017 року відкладено проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 641/2934/15-ц /а.с. 20, 21/.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 липня 2017 року у справі № 641/3070/17 (№ 4-с/641/31/2017) відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на незаконні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області Пікула В.Ю, зацікавлені особи: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області та Комінтернівський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області /а.с. 22-25/.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2018 року у справі № 641/3070/17 (№ 22-ц/790/2334/18) частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 . Ухвала Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11 липня 2017 року змінена. Скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області Пікули В.Ю. щодо невиконання у передбачений ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» строк виконавчого листа № 641/2934/15-ц, виданого Комінтернівським районним судому м. Харкова 22 січня 2016 року, на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року. В іншій частині ухвала суду першої інстанції залишена без змін /а.с. 26-28/.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 641/3070/17 (№ 61-4519св18) частково задоволена касаційна скарга ОСОБА_1 . Ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року та постанова Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2018 року у частині вирішення вимог скарги про відмову у зобов`язанні державного виконавця вчинити дії щодо виконання судового рішення скасовані. Зобов`язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області здійснити всі необхідні та достатні дії для примусового виконання у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим листом, виданим Комінтернівським районним судом м. Харкова 22 січня 2016 року на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року у справі № 641/2934/15-ц. В іншій оскарженій частині ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 липня 2017 року, змінена за результатами апеляційного перегляду, та постанова Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2018 року залишені без змін /а.с. 29-33/.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2017 року у справі № 641/2934/15-ц (№ 6/641/112/2017) задоволено подання Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено боржника у виконавчому провадженні ВП № 50089623 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова 22 січня 2016 року по справі № 641/2934/15-ц про зобов`язання Комінтернівського відділу ДВС ХМУЮ повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 386174,05 грн., перераховані ним 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ за придбання квартири АДРЕСА_2 , а саме Комінтернівський ВДВС ХМУЮ на Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області /а.с. 34-35/.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області Пікулою В.Ю. від 22 вересня 2017 року замінено боржника у виконавчому провадженні АСВП № 50089263 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова 22 січня 2016 року по справі № 641/2934/15-ц про зобов`язання Комінтернівського відділу ДВС ХМУЮ повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 386174,05 грн., перераховані ним 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ за придбання квартири АДРЕСА_2 , а саме Комінтернівський ВДВС ХМУЮ на Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Новий боржник Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області попереджений про те, що усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник змінив /а.с. 36/.

23 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Харківській області із заявою, в якій просив негайно фактично виконати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року у справі № 641/2934/15-ц /а.с. 37/.

У відповідь на зазначену заяву, начальник відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Харківській області повідомив ОСОБА_1 про те, що 22 грудня 2018 року у зв`язку з невиконанням судового рішення на боржника Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області накладений штраф у розмірі 5100,00 грн., водночас, боржник зобов`язаний виконати рішення протягом 10 робочих днів /а.с. 38/.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року у справі № 646/2940/17 (№ 2/646/846/2019) задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_1 проценти за користування безпідставно збереженими коштами в розмірі 89507,74 грн., інфляційне збільшення в сумі 60243,15 грн., три проценти річних в сумі 15457,54 грн., а всього - 165208,43 грн. Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1668,60 грн. /а.с. 39-42/.

Постановою Харківського апеляційного суду від 22 травня 2020 року у справі № 646/

2940/17 (№ 22-ц/818/1423/20) частково задоволено апеляційну скаргу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області. Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2019 року в частині стягнення процентів у сумі 89507,74 грн. та судового збору - скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, - відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про стягнення процентів за користування безпідставно збереженими коштами. Зменшено загальну суму, що підлягає стягненню з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області на користь ОСОБА_1 з 165208,43 грн. до 75700,69 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області судовий збір у сумі 578,04 грн. /а.с. 43-45/.

Наразі, в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває справа № 646/4188/20 (№ 2/646/1777/2020) за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення інфляційного збільшення суми безпідставно збережених відповідачем коштів за період прострочення з липня 2017 року по червень 2020 року у розмірі 89978,53 грн., трьох процентів річних за період з 17 липня 2017 року по 17 липня 2020 року у розмірі 34787,40 грн. та судових витрат. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 березня 2021 року заочне рішення у цій справі скасовано, справу призначено до судового розгляду /а.с. 46-50/.

Приходячи до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 509 ЦПК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Наведене вище узгоджується із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (№ 14-16цс18).

Як установлено судовим розглядом, позивач просить стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на його користь інфляційне збільшення боргу за період з серпня 2020 року по грудень 2020 року у розмірі 14288,43 грн. та три проценти річних за період з 17 липня 2020 року по 18 січня 2021 року у розмірі 5871,96 грн.

Суд зазначає, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, застосовуються норми Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року, і Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27 липня 2007 року.

Сума індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення).

Згідно наданого позивачем розрахунку, що узгоджується із даними Державного комітету статистики України, за період з 17 липня 2020 року по 18 січня 2021 року сума трьох процентів річних становить 5871,96 грн. (386174,05 грн. х 3,0% / 100,0% /365 днів (в році) х 185 днів (прострочення), а сума інфляційного збільшення боргу становить 14288,43 грн. (серпень 2020 року індекс споживчих цін не перевищував 100%; вересень 2020 року індекс споживчих цін 100,5 - сума інфляційного збільшення боргу 1930,87 грн.; жовтень 2020 року індекс споживчих цін 101,0 - сума інфляційного збільшення боргу 3861,74 грн.; листопад 2020 року індекс споживчих цін 101,3 - сума інфляційного збільшення боргу 5020,26 грн.; грудень 2020 року індекс споживчих цін 100,9 - сума інфляційного збільшення боргу 3475,56 грн. /а.с. 6, 51/.

Таким чином позивач просить про стягнення трьох процентів річних та суми інфляційного збільшення боргу не за весь час прострочення, а лише за 185 днів (три проценти річних за період з 17 липня 2020 року по 18 січня 2021 року, інфляційне збільшення боргу за період з серпня 2020 року по грудень 2020 року включно) прострочення, що передували зверненню до суду із даним позовом, з огляду на охоплення попереднього періоду прострочення стягнення вказаних платежів рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року, яке набрало законної сили, та вимогами позову у справі № 646/4188/20 (№ 2/646/1777/2020).

Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним судових рішень Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року та апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року у справі № 641/2934/15-ц (№ 2/641/1204/2015).

Оцінюючи поданий позивачем ОСОБА_1 розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних індексів інфляції та за відповідними формулами, належним чином обґрунтований та мотивований. Крім цього, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки наведені позивачем.

Приймаючи дане рішення, суд виходить з диспозитивності та рівності сторін процесу, що сторони користуються рівними правами на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести перед судом ті обставини на які вона покликається. Разом з тим, відповідач вказаних позовних вимог не спростував.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, частиною першою статті 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням тієї обставини, що на час розгляду даної справи судом не встановлено, а відповідачем не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, як і не надано належних та допустимих доказів виплати грошових коштів позивачу за виконавчим листом № 614/2934/15-ц (№ 2/641/1204/2015), суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Підстав для відмови у задоволенні позову з інших обставин, судом не встановлено.

За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, при зверненні до суду позивачем ОСОБА_1 були понесені витрати на оплату судового збору у сумі 908,00 грн. /а.с. 1/.

Зважаючи на задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, зазначені витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у повному обсязі.

Разом із тим, відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, як встановлено ч. 4 ст. 137 ЦПК України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, позивачем ОСОБА_1 на підтвердження витрат на правову допомогу надано договір про надання правової допомоги № 01-18/01-21, укладений із адвокатом Поліщуком О.Л. від 18 січня 2021 року, додаток до вищевказаного договору - калькуляцію-рахунок, акт приймання-передачі послуг з правової допомоги від 18 січня 2021 року, квитанцію від 18 січня 2021 року про сплату ним на користь адвоката витрат на правничу допомогу у сумі 5120,00 грн. /а.с. 52-56/.

Зважаючи на те, що стороною відповідача в ході судового розгляду справи не заявлено відповідного клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем ОСОБА_1 , суд не ставить під сумнів співмірність даних витрат критеріям, наведеним у ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

За наведених обставин, зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначені витрати позивача на оплату правничої допомоги підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у повному обсязі.

Означених вище висновків суду матеріали справи не спростовують.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 4, 5, 12, 13, 81, 141, 260-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, адреса: 61001, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) інфляційне збільшення боргу у розмірі 14 288 (чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят вісім) гривень 43 копійки, три проценти річних 5 871 (п`ять тисяч вісімсот сімдесят одна) гривня 96 копійок, а всього - 20 160 (двадцять тисяч сто шістдесят) гривень 30 копійок.

Стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, адреса: 61001, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 120 (п`ять тисяч сто двадцять) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), місцезнаходження: 61001, м. Харків, пл. Захисників України, буд. 7/8, 7 пов.

Третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), місцезнаходження: 61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 26.

Повний текст рішення складено і підписано 22 березня 2021 року.

Суддя - Ю.Ю. Власова