Справа № 472/1366/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2021 року смт Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Тустановського А.О.,
при секретарі Тарєлкіній Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця за кредитними зобов`язаннями спадкодавця,
14 грудня 2020 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця за кредитними зобов`язаннями спадкодавця.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 06.09.2006 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредиту згідно умов договору.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 24.11. 2018 року. Тому, позивач звернувся до спадкоємця позичальника - ОСОБА_1 та просить стягнути борг спадкодавця ОСОБА_2 .
Представник позивача АТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з`явився. Разом з позовною заявою до суду була надана заява представника АТ КБ "Приватбанк" Савіхіної А.М. про розгляд справи у відсутність представника позивача, просить позов задовольнити повністю.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлений через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України та направлено на його адресу судову кореспонденцію, яка повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «неправильно зазначена (відсутня) адреса», що відповідно до статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
19.03.2021 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку.
06.09.2006 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредиту згідно умов договору.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 24.11. 2018 року (а.с. 42).
27.03.2019 року позивач направив претензію кредитора до Веселинівської державної нотаріальної контори - (а.с.45 ).
03.06.2020 року позивач направив лист-претензію кредитора до ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_2 , однак його не було виконано - (а.с.47-51).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що встановлено ст.1216 ЦК України.
Згідно ст. 1218 та ч. 3 ст. 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).
Звертаючись із позовом до ОСОБА_1 , як до спадкоємця ОСОБА_2 , позивач мав довести, що спадкоємцем всього майна є саме відповідач, як такий, що прийняв спадщину в розуміні ст. 1268 ЦК України, тобто постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї, або ст. 1269 ЦК України, тобто на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, але подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.
Відповідно до довідки Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області № 42-12-2020 від 22.12.2020 року ОСОБА_1 знятий з реєстрації 16.11.2013 року у зв`язку із вибуттям до АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради № 19.03.03-11/474/21 від 25.01.2021 року зазначено, що станом на 22.01.2021 року в Реєстрі територіальної громади міста Миколаєва відсутні відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З матеріалів спадкової справи №53/2019 року, заведеної після смерті ОСОБА_2 , вбачається, що спадкова справа була заведена 23 квітня 2019 року. Відповідач ОСОБА_1 ззаявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва на право на спадщину до нотаріуса не звертався.
Крім того, відповідно до довідки, що наявна в спадковій справі № 949/02-12 від 23.04.2019 року, виданої Веселинівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області громадянці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати останньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 31.07.1997 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . Знята з реєстраційного обліку як померла. На день смерті за цією адресою ніхто не був зареєстрований і не проживав.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, дослідивши в сукупності всі докази та обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 боргу спадкодавця задоволенню не підлягають, оскільки останній спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2 не прийняв та свідоцтво про право на спадщину не одержував.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Виходячи з вимог вищевказаної статті, враховуючи, що позивачу в позові відмовлено, то за такого вимога позивача про стягнення з відповідача судового збору задоволенню теж не підлягає.
На підставі викладено, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 288-289 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області Тустановський А.О.