СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/12015/20

пр. № 2/759/1164/21

16 лютого 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва, в особі судді Сенька М.Ф., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду, за яким просила визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що відповідачі, створюють позивачу, як власнику квартири, перешкоди у користуванні.

Ухвалою від 28.07.2020 р. позовну заяву залишено без руху.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 11.01.2021 р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Від представника третьої особи відзив до суду не надходив.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 04.06.2007 року, зареєстровано в реєстрі за №1120 та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. (а.с. 8-9).

Крім власника, в даній квартири зареєстрована донька власника ОСОБА_2 та онуки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідачі у вищезазначеній квартирі не проживають з 2011 року, оскільки постійно проживають в іншій країні, квартирою не користуються, будь-які речі відповідачів в ній відсутні, участі в утриманні квартири не беруть, платежі за житлово-комунальні послуги не сплачують, та своєю реєстрацією змушують власника квартири нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, при тому що позивач є пенсіонером та не має можливості сплачувати в повному обсязі комунальні послуги.

Матеріали справи мястять лист шпиталю міста Бекаа республіки Лівану від 18.03.2008 року ОСОБА_2 одружилась з громадянином ОСОБА_5 , громадянином республіки Лівану, де проживає та народила сина ОСОБА_4 .

Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , основним місцем мешкання та реєстрації батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є Мідан Шаркі - місто Захле республіки Ліван, що свідчить про те, що відповідачі по справі не проживають за місцем своєї реєстрації.

Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України).

Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування спірною квартирою.

Питання перерозподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням , задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН не відомий), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сенько М.Ф.