Справа № 496/1056/21
Провадження № 2/496/1300/21
У Х В А Л А

11 березня 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь суму основного боргу у розмірі 20000 доларів США та 3% річних у розмірі 119,93 доларів США, а також судові витрати по справі.

Крім того, позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та заборонити останньому і будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження чи у будь-який спосіб передачі на користь третіх осіб житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за вищевказаною адресою.

В обґрунтування заяви посилається на те, що між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, оформлений борговою розпискою, згідно якої він надав останньому у борг грошові кошти у розмірі 20000 доларів США зі строком повернення до 20.12.2020 року. Однак станом на теперішній час, відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання, кошти не повернуті. Також вказує, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить вищевказаний житловий будинок, і він може в будь-який час розпорядитися ними на власний розсуд. Крім того, зазначає, з витягу із сайту оголошень «Атланта» вбачається, що вказаний житловий будинок на даний час продається, що свідчить про ухилення та небажання відповідача виконати свої зобов`язання за розпискою, а навпаки відповідач намагається відчужити єдине майно, яке перебуває у його власності. В той же час, у випадку задоволення позовних вимог, ОСОБА_2 може відчужити житловий будинок на користь третіх осіб, що призведе до ускладнення щодо виконання рішення суду чи взагалі його невиконання у разі задоволення позову, у зв`язку з чим вважає, що виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане нерухоме майно.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, перелік яких не є вичерпним.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, судом встановлено, що предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 20000 доларів США та 3% річних у розмірі 119,93 доларів США.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 241720303 від 26.01.2021 року ОСОБА_2 належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 825 від 27.12.2012 року «Про видачу свідоцтва на право власності на житловий будинок гр. ОСОБА_2 » ОСОБА_2 видано свідоцтво на право власності на житловий будинок, загальною площею 551,20 м2, житловою 61,10 м2, Б-сарай, І-плавальний басейн, № 1-6-огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи те, що позивачем надано відомості про належність нерухомого майна відповідачу, а також співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначеної заяви, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню, але частково, в частині накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги заяви щодо заборони ОСОБА_2 і будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження чи у будь-який спосіб передачі на користь третіх осіб житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказана дія є прямим наслідком застосування такого заходу забезпечення позову як арешт майна. Крім того, не зазначення конкретних осіб, яким слід заборонити вчиняти реєстраційні дії, призведе до неможливості виконання ухвали суду.

Що стосується заходів зустрічного забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частиною 3 статті 154 ЦПК України передбачено вичерпний перелік випадків, коли суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, а саме, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Судом встановлено, що єдиним збитком відповідача, який може бути спричинений забезпеченням позову, є неможливість відчуження житлового будинку за вищевказаною адресою, у зв`язку з чим зустрічне забезпечення в даному випадку є недоцільним.

Крім того, суд бере до уваги те, що позивач має зареєстроване місце проживання в Україні. Також, у суду не має підстав вважати майновий стан позивача таким, який ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачеві, які можуть бути спричинені забезпеченням позову чи у випадку відмови у позові, тобто відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 81, 149, 150, 151, 153 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Ухвалу для виконання направити до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: 67602, м. Біляївка, вул. Заводська, 19 Одеської області та ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , для відома.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 11 березня 2021 року.

Суддя О.І. Трушина