Справа № 202/1824/20
Провадження № 4-с/202/3/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

15 січня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря Гемай В.В.

представника заінтересованої особи Крапівцевої О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: державний виконавець Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Калинчук Наталія Ярославівна про визнання дій державного виконавця протиправними, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця, яка в подальшому була уточнена доповненнями до скарги. Подана скарга та доповнення до неї були обґрунтовані тим, що 05.03.2020 скаржник дізналась про наявність відкритого виконавчого провадження, де з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто кошти. На думку заявника, дії державного виконавця, а саме відкриття виконавчого провадження, винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника вчинено з грубим порушенням законодавства. Так, в порушення ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем було прийнято виконавчий лист, виданий судом 25.04.2016, строк на пред`явлення якого минув. Не було перевірено наявність коштів на рахунках, наявність майна та у порушення черговості стягнення коштів винесено постанову про стягнення на заробітну плату. Також відповідна постанова містить неправдиву інформацію стосовно місця роботи боржника, місце проживання боржника вказано без зазначення вулиці та будинку. Крім того, зміст виконавчого листа прямо суперечить заочному рішенню Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та рішенню апеляційного суду Дніпропетровської області за яким з неї стягнуто грошові кошти на користь стягувача, а саме в частині розміру стягуваної суми. Крім того, у виконавчому документі та рішеннях суду є розбіжності у написанні назви стягувача, а саме ПАТ КБ Приватбанк та АТ КБ Приватбанк. Державним виконавцем порушено ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки сума пред`явлена до стягнення перевищує п`ять мінімальних заробітних плат. Крім того, скаржник вказала, що у межах виконавчого провадження було винесено три постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 26.02.2020 та від 25.05.2020 та про виправлення помилки від 27.04.2020, що є подвійною відповідальністю, а відтак порушенням прав боржника. На підставі вищевикладеного скаржник просила суд скасувати постанови державного виконавця від 26.02.2020, від 21.01.2020, визнати дії державного виконавця з відкриття виконавчого провадження та постанови про звернення стягнення на заробітну плату протиправними, зобов`язати державного виконавця винести постанову якою закрити виконавче провадження, повернути виконавчий лист та виключити заявника з реєстру боржників (а.с. 1-7, 78-82, 101-106).

Заперечуючи проти скарги державним виконавцем було подано письмові заперечення за змістом яких було вказано, що строк пред`явлення виконавчого документа пропущено не було, оскільки цей документ вже перебував на виконанні та був повернутий без виконання 19.12.2017, що не позбавляє стягувача повторно звернутись до виконавчої служби. Постанова про відкриття виконавчого провадження разом із викликом боржника була направлена на адресу боржника та була отримана нею особисто, про що свідчать квитанція та інформація із сайту пошти. Також, державним виконавцем направлялись запити щодо майна боржника як рухомого так і нерухомо, щодо наявності рахунків, тощо. З надісланої пенсійним фондом відповіді стало відомо, що боржник працює у ГУ ДПС і Івано-Франківській області. Розгляд скарги просила проводити у її відсутність (а.с. 34-37).

Стягувач також заперечував проти задоволення скарги, надав письмові пояснення, за змістом аналогічні запереченням, які були подані державним виконавцем. Крім того, стягувачем було вказано, що сума зазначена до стягнення у розмірі 25 795, 78 грн. є загальною сумою боргу та судового збору стягнутого з боржника (а.с. 65-69).

Скаржник у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. Надала клопотання за змістом якої скаргу підтримала, просила задовольнити, розгляд скарги здійснювати без її участі.

Представник стягувача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги.

Державний виконавець у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. Надала клопотання за змістом якої просила розгляд скарги здійснювати без її участі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 14.05.2015 заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, у цивільній справі № 202/1604/14-ц, Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 вказане вище заочне рішення скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, а саме: стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №IFU0RK00152632 від 22.03.2005 станом на 17.10.2013 у сумі 24 674 грн. 95коп. із яких: 4068,27 грн. заборгованість за кредитом, 15665,66 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 872,75 грн. заборгованість по комісії, 4068,27 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за договором поруки закрито. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» на повернення судових витрат 1120 грн. 83 коп.

25.04.2016 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист, у цивільній справі № 202/1604/14-ц, за змістом, що відповідає резолютивній частині рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.03.2016. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання вказано до 31.03.2017 (далі виконавчий лист).

19.12.2017 виконавчий лист постановою головного державного виконавцяТисменицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Івано-Франківській області від 19.12.2017, у межах виконавчого провадження № 51162450, було повернено стягувачу з підстав відсутності у боржника - ОСОБА_1 майна на яке можна звернути стягнення.

15.01.2020 стягувач повторно звернувся до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом.

Державним виконавцем, дії якої оскаржуються, 16.01.2020 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, де стягувачем вказано АТ КБ «ПриватБанк, боржником скаржника, сума до стягнення 25 795, 78 грн.

28.01.2020 державним виконавцем складено акт про те, що за адресою: АДРЕСА_1 двері будинку зачинені.

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 27.04.2020 за боржником майна не виявлено.

Згідно із відповідями Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсії, ІС ДП «НАІС» інформація щодо отримання пенсій, наявності транспортних засобів за боржником не виявлена.

Відповіддю Пенсійного фонду України від 23.01.2020 було проінформовано, що боржник працює у Головному Управлінні ДПС в Івано-Франківській області.

Державним виконавцем 26.02.2020 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, виконавче провадження № 60980779, якою встановлено, що боржник отримує заробітну плату у ГУ ДПС, та постановлено звернути стягнення на доходи боржника, що отримує дохід у ГУ ДВС в Івано-Франківській області у розмірі 28 595, 35 грн. борг, 2 579, 57 грн. - виконавчий збір, 220 грн. 220 грн.

27.04.2020 державним виконавцем було винесено постанову про виправлення помилки у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27.04.2020, де ГУ ДВС в Івано-Франківській області змінено на ГУ ДПС в Івано-Франківській області.

25.05.2020 державним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у зв`язку із поверненням постанови від 26.02.2020 стягнення по якій припинено, постановлено проводити стягнення за постановою від 25.05.2020, загальна сума боргу 22 112, 35 грн.

У відповідності до копії службової записки від 05.03.2020 ОСОБА_1 було повідомлено, що на адресу ГУ ДПС в Івано-Франківській області надійшла постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.02.2020, виконавче провадження № 60980779.

Згідно із копією паспорту серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 прописана Тисменицьким РВ УМВС в Івано-Франківській області у с. Нові Кривотули, назва вулиці, номер будинку/квартири не зазначено.

У п. 2 Статуту (витяг) стягувача вказано, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Так, відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль, де сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, що відповідає приписам ст. 447 ЦПК України.

Так, 05.10.2016 набрав чинності ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (ЗУ «Про виконавче провадження»). У розділі ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення вказаного закону визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом: Закон України «Про виконавче провадження» (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 24, ст. 207 із наступними змінами), крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Частинами 5-7 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Так, виконавчий лист було видано судом 25.04.2016 та повернуто вперше без виконання 19.12.2017. Вдруге стягувач звернувся з приводу виконання виконавчого листа 15.01.2020.

Враховуючи зміст частин 5-7 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» суд приходить до висновку, що виконавчі дії з виконання виконавчого листа мають проводитись відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Так, ч. ч. 1, 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Таким чином, останнім днем пред`явлення до виконання виконавчого листа, після його повернення, є 19.12.2020. враховуючи, що стягувач повторно звернувся до державної виконавчої служби 15.01.2020, строк пред`явлення до виконання ним виконавчого листа пропущено не було, а тому доводи скаржника у цій частині судом відхиляються.

Також, не знайшли свого підтвердження посилання скаржника, що державним виконавцем не було перевірено наявність коштів на рахунках, наявність майна та у порушення черговості стягнення коштів винесено постанову про стягнення на заробітну плату, що спростовується дослідженими у судовому засіданні документами із справи виконавчого провадження (наявні запити, відповіді про відсутність майна, коштів). При цьому, самим боржником не надано інформації про наявність у неї рухомого/нерухомого майна, коштів на рахунках, окрім заробітної плати, на яких могло бути проведено стягнення.

Щодо зазначення у постанові неправдивої інформації з приводу місця роботи боржника, суд зазначає, що з досліджених матеріалів виконавчого провадження вбачається, що у відповідній постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.02.2020 державним виконавцем було допущено описку, яка згодом була виправлена іншою постановою про виправлення описки від 27.04.2020, в якій також державним виконавцем було допущена описка у даті постанови. При цьому постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.02.2020 припинила свою дію згідно постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.05.2020.

Зазначене також свідчить про помилковість доводів скаржника, що з неї стягуються кошти за двома постановами про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що є подвійною відповідальністю, оскільки як встановлено судом, державним виконавцем дію постанови від 26.02.2020 було припинено.

Щодо посилання скаржника на зазначення у постановах, прийнятих у межах виконавчого провадження 60980779, місця проживання боржника без зазначення вулиці та будинку, суд зазначає, що відповідно до копії паспорту, яку скаржник надала до даної скарги, адреса вказана в паспорті відповідає оскаржуваним постановам.

Також, не знайшли свого підтвердження обставини викладені скаржником щодо невідповідності змісту виконавчого листа з рішенням апеляційного суду, щодо суми стягуваної з неї, оскільки сума зазначена у постанові до стягнення у розмірі 25 795, 78 грн. є загальною сумою боргу та судового збору стягнутого з боржника.

Щодо розбіжностей у написанні назви стягувача, суд зазначає, що Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «ПриватБанк» - п. 2 Статуту акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 712).

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Таким чином, посилання скаржника на порушення ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем, також, свого підтвердження не знайшли, оскільки як було встановлено судом, згідно відповідей, що надішли на запити державного виконавця, у боржника відсутні кошти на рахунках у банках чи інших фінансових установах, інше майно для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а тому частина 2 вказаної статті щодо можливості звернення стягнення на заробітну плату, якщо сума не перевищує п`яти розмірів мінімальних розмірів заробітних плат у даному випадку не підлягає застосуванню.

Перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини та оцінюючи наявні докази, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, а також положення діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 68 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 353, 447-451 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: державний виконавець Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Калинчук Наталія Ярославівна про визнання дій державного виконавця протиправними, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в 15-ти денний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 20.01.2021.

Суддя Г.О. Кухтін