справа №619/4287/19
провадження №2/619/151/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року Дергачівський районний суд

Харківської області

в складі: головуючого судді - Жорняк О.М.

за участю секретаря судового засідання - Герасименко А.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, нажитого подружжям під час шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, нажитого подружжям під час шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та ОСОБА_2 , 30.08.2014 було укладено шлюб, зареєстрований Московським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 1078, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Під час шлюбу ними було нажито спільне майно, а саме:

-автомобіль, ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 55 200 гривень, який зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (реєстрація відбулася 04.03.2017) а також інше майно:

-телевізор LG вартістю 8 000 гривень, мікрохвильову піч, вартістю 3 000 гривень, пароварку REDMOND - 3000 гривень, морозильну камеру - ZANUSSI - 8000 гривень, мотоблок puberty та обладнання до нього, вартістю 24 000 гривень, монітор Samsung - 4000 гривень, бетонозмішувач INTERTOOL 5000 гривень, перфоратор 4000 гривень.

Всього спільно нажитого майна на суму 111 700 гривень.

Позивач не проживає у будинку разом з відповідачем, де залишилось їхнє спільно нажито майно.

Відповідач проживає за вказаним місцем проживання у АДРЕСА_1 та користується вказаною побутовою технікою, вважає за необхідним при розподілі майна виділити їй спільне нажите майно, а саме побутову техніку.

Оскільки він переїхав проживати окремо, користується автомобілем по роботі, вважає, що має право претендувати на автомобіль при розподілі спільно нажитого майна.

На підставі вищевикладеного позивач просить визнати за ним ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на легковий автомобіль, ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на телевізор LG вартістю 8 000 гривень, мікрохвильову піч, вартістю 3 000 гривень, пароварку REDMOND - 3000 гривень, морозильну камеру - ZANUSSI - 8000 гривень, мотоблок puberty та обладнання до нього, вартістю 24 000 гривень, монітор Samsung - 4000 гривень, бетонозмішувач INTERTOOL 5000 гривень, перфоратор 4000 гривень.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача - ОСОБА_3 в судове засідання з`явилися, позовні вимоги позивача не визнали та пояснили, що ствердження позивача, що зазначене вище майно нажито спільно з відповідачем не відповідає дійсності та не підтверджується жодними доказами. Тобто, позивачем не надано жодного належного доказу щодо джерела та часу придбання такого майна саме подружжям, як і не надано доказів про вартість спірного майна. Більш того зазначив, що вказаного позивачем у своїй позовній заяві майна, а саме: телевізор LG, мікрохвильова піч, пароварка REDMOND, морозильна камера, монітор Samsung, бетонозмішувач INTERTOOL, перфоратор не існує та ніколи не було придбано подружжям, а мотоблок puberty та обладнання до нього було придбано матір`ю відповідача за особисті кошти. Зазначений факт у своїх заявах, які посвідченні нотаріусом, підтверджують свідки - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , копії заяв долучено до матеріалів справи. Крім того вказаний автомобіль було придбано відповідачем за власні кошти, які вона отримала від своєї матері особисто, в якості подарунка, для купівлі нею автомобіля. Саме на ці кошти спірний автомобіль був придбаний відповідачем і оформлений на неї. Зазначений факт у своїх заявах, які посвідчені нотаріусом, підтверджують свідки. У зв`язку з чим просить суд в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України - шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Судом встановлено, що 30 серпня 2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 1078, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

У судовому засіданні встановлено, що наступне майно було нажито позивачем та відповідачем за час шлюбу та належить до спільного сумісного майна, а саме:

-автомобіль марки ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (реєстрація відбулася 04.03.2017). Згідно висновку про вартість транспортного засобу, станом на 12 грудня 2019 року, вартість автомобіля ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає - 35 200,00 ( тридцять п`ять тисяч двісті) гривень.

Таким чином, зазначене майно є спільною власністю подружжя та куплене на спільні кошти.

Допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 підтвердили факт придбання сторонами спірного автомобілю ВАЗ 21110, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Свідок ОСОБА_4 надала суду документи на придбання нею мотоблоку puberty та обладнання до нього, вартістю 2400 ( дві тисячі чотириста) гривень, на який заявлено позовну вимогу позивачем, як на спільно придбане майно набуте в шлюбі, а тому суд, не вбачає його, як спільно нажитим майном подружжя.

Свідок ОСОБА_5 засвідчила, що майно яке вказав позивач в позові набуте під час шлюбу, а саме: телевізор LG вартістю 8 000 гривень, мікрохвильову піч, вартістю 3 000 гривень, пароварку REDMOND - 3000 гривень, морозильну камеру - ZANUSSI - 8000 гривень, мотоблок puberty та обладнання до нього, вартістю 24 000 гривень, монітор Samsung - 4000 гривень, бетонозмішувач INTERTOOL 5000 гривень, перфоратор 4000 гривень, не відповідає дійсності, такого майна вона взагалі в домі подружжя ОСОБА_6 не бачила, окрім того, що в її присутності мати відповідача ОСОБА_4 подарувала своїй доньці ОСОБА_2 грошові кошти 60 000 ( шістдесят тисяч) гривень на придбання автомобілю, що підтвердила і свідок ОСОБА_4 ..

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зробленого поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

При цьому суд приймає до уваги оцінку майна з боку ОСОБА_1 - згідно Звіту про оцінку майна від №2019/12/12 від 12.12.2019 ринкова вартість автомобілю ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 35 200,00 грн.

Отже, сторони в період шлюбу придбали автомобіль ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає розподілу в рівних частках за кожним.

Стосовно вказаного в позові іншого майна, а саме: телевізор LG вартістю 8 000 гривень, мікрохвильову піч, вартістю 3 000 гривень, пароварку REDMOND - 3000 гривень, морозильну камеру - ZANUSSI - 8000 гривень, мотоблок puberty та обладнання до нього, вартістю 24 000 гривень, монітор Samsung - 4000 гривень, бетонозмішувач INTERTOOL 5000 гривень, перфоратор 4000 гривень, позивачем це вказано дату коли було придбано майно та його знос, не надано жодного документу на придбання цього майна, тому суд вважає в цій частині позовні вимоги є безпідставними та у їх задоволенні необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, нажитого подружжям під час шлюбу,підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі ст.ст. ст.57,60,69-72 СК України, керуючись ст.ст. 10,12,13,76-78,259, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на Ѕ частину автомобіля, марки ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на Ѕ частину автомобіля, марки ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (Ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Суддя О. М. Жорняк