Справа № 509/2376/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ТОВ "Одесагаз-постачання" та ПАТ "Одесагаз", третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3

про

зобов`язання підготувати та укласти договір про надання населенню послуг з газопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2018 року представник позивача звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому просила суд зобов`язати ТОВ «Одесагаз-постачання» підготувати та укласти з гр. ОСОБА_1 договір про надання населенню послуг з газопостачання на основі типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500 за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому уточнила позовні вимоги, додавши позовну вимогу про зобов`язання ПАТ «Одесагаз» в особі Овідіопольського УЕГГ укласти з гр. ОСОБА_1 договір про розподіл природного газу.

В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що гр. ОСОБА_1 в 2016 році придбала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 . На момент купівлі газ від будинку був відключений за борги попереднього власника. В 2017 році позивачка звернулася до Овідіопольського управління експлуатації газового господарства з заявою про укладення договору на газопостачання та підключення газопостачання до жилого будинку ОСОБА_1 отримала листа № 613 від 19.10.2017р. про наявність заборгованості за природний газ в сумі 58 971,01 грн за показниками лічильника 14359 куб.м. В іншому листі за № 35 від 30.01.2018 року Овідіопольського управління експлуатації газового господарства було зазначено про те, що договір на газопостачання укладається з ТОВ «Одесагаз-Постачання», але після погашення заборгованості за природний газ в сумі 58 971,01 грн.

Позивачка вважає, що газ вона не споживала, так як будинок був відключений від газопостачання, заборгованість виникла у попереднього власника ОСОБА_3 , з яким укладено договір на постачання газу, отже вона не повинна сплачувати за борги попереднього власника. У зв`язку з порушенням її прав, вичерпавши можливості досудового врегулювання з ТОВ «Одесагаз-Постачання» та Овідіопольським УЕГГ, вимушена звертатися за захистом своїх прав до суду.

Позивачка та її представник в судове засідання з`явились, під час судового розгляду позивачка ОСОБА_1 та її представник підтримали вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній та уточненій позовних заявах.

Представник відповідача ТОВ «Одесагаз-постачання» в судове засідання не з`явилась, надала відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти позовних вимог, зазначила, що укладання договору постачання природного газу з ТОВ «Одесагаз-Постачання» неможливо без оформлення договірних відносин з ПАТ «Одесагаз» шляхом укладення договору розподілу природного газу з Овідіопольським УЕГГ.

Представник відповідача ПАТ «Одесагаз» в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про неможливість укладення договору розподілу природного газу у зв`язку з існуючим договором на ім`я ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 та наявністю заборгованості в сумі 58 971,01 грн.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача гр. ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин, повноту їх з`ясування і доведеність, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка є власником жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.08.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Главацьким Г.А. та зареєстрованим за № 1304. Зазначений житловий будинок ОСОБА_1 придбала у гр. ОСОБА_3 . На момент купівлі житлового будинку газ від житлового будинку був відключений за борги попереднього власника.

В 2017 році позивачка звернулася до Овідіопольського управління експлуатації газового господарства з заявою про укладення договору на газопостачання та підключення газопостачання до жилого будинку, але отримала листа № 613 від 19.10.2017р. про наявність заборгованості за природний газ в сумі 58 971,01 грн. за показниками лічильника 14359 куб.м.

В подальшому ОСОБА_1 зверталася до начальника Овідіопольського управління експлуатації газового господарства В.В.Оргеєва та керівника ТОВ «Одесагаз-постачання» ОСОБА_4 з інформаційними запитами щодо отримання інформації з якою організацією вона повинна укладати договір на газопостачання та підключення жилого будинку до газових мереж.

Листом Овідіопольського управління експлуатації газового господарства за № 35 від 30.01.2018 року їй було повідомлено про те, що договір на газопостачання укладається з ТОВ «Одесагаз-Постачання», але після погашення заборгованості за природний газ в сумі 58 971,01 грн.

Позивачка вважає, що не повинна сплачувати зазначений борг, так як газом вона не користувалася, тому що газ був відключений від будинку на момент його придбання в 2016 році, договір про надання населенню послуг з газопостачання укладений з попереднім власником ОСОБА_3 , жодних домовленостей з ОСОБА_3 по сплаті боргу за газ не було, тому всі претензії відповідачі повинні пред`являти до нього.

Відповідно до ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Правовідносини між споживачем (позивачем) та постачальником газу (відповідачем) врегульовані положеннями Цивільного Кодексу України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги"№ 1875 IV від 24 червня 2004 року, постановами НКРЕКП № № 2496, 2498 та № 2500 від 30.09.2015 року.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст типового договору постачання природного газу побутовим споживачам затверджена постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» та зареєстрована в Мінюсті України 06.11.2015 року за № 1386/27831.

Форма та зміст типового договору розподілу природного газу затверджена постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» та зареєстрована в Мінюсті України 06.11.2015 року за № 1384/27829.

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 21 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року, постанов НКРЕКП № 2498 та № 2500 від 30.09.2015 року убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком як споживача, так і виконавця послуг за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова виконавця послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20,21 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про житлово комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ постанови НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 «Про затвердження Правил постачання природного газу», зареєстрованої в Мінюсті України 06.11.2015 року за № 1384/27827 в редакції, що діяла на момент подання позову, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633,634,641 та 642 Цивільного Кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому позивачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Відповідно до п.5 цієї постанови, якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення об`єкта побутового споживача, зміни його власника та щодо нових побутових споживачів, що будуть приєднані до газорозподільних систем Оператора ГРМ, є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору постачання природного газу з новим власником, побутовий споживач (новий власник) повинен самостійно звернутися до постачальника із спеціальними обов`язками з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору постачання природного газу.

Відповідно до п.4 ст.633 ЦК України підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необгрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.

Отже, з огляду вищезазначених норм, вбачається, що ані ПАТ «Одесагаз», ані ТОВ «Одесагаз-постачання» не мали законних підстав відмовити позивачці в укладанні з нею договорів розподілу природного газу та договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Стосовно посилань відповідачів на наявність діючого договору надання населенню послуг з газопостачання з ОСОБА_3 за тією ж адресою жилого будинку, що і у позивачки, що виключає можливість укладення договору з новим споживачем, оскільки передбачає одночасне існування зобов`язань та відповідальності у газопостачальних організацій з одних і тих відносин, але перед різними особами, не можуть бути прийняті судом у якості підстав для відмови у позові з огляду на таке.

За правилом п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до положень ст.615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до п.12.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року (в редакції постанови НКРЕКП № 691 від 12.07.2018 року) цей Договір може бути розірваний за згодою Сторін або за ініціативою Споживача у порядку, визначеному законодавством України. У разі зміни власника об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ, та необхідності укладення Договору з новим власником Договір з попереднім власником може бути розірвано Оператором ГРМ в односторонньому порядку. При цьому одностороннє розірвання договору не звільняє попереднього власника від виконання зобов`язань у частині оплати наданих послуг.

Враховуючи фактичні обставини справи у контексті наведених положень ЦК України, слід дійти висновку, що договір між гр. ОСОБА_3 та ТОВ «Одесагаз-Постачання» де-факто є розірваним внаслідок відмови обох сторін від виконання своїх зобов`язань за договором, і відповідач може вимагати відшкодування збитків відповідно до ч.5 ст. 653 ЦК України.

Згідно правової позиції Верховного Суду по справі № 757/45133/15-ц нові власники нерухомості не зобов`язані сплачувати борги попередніх власників по комуналці.

Позивачка не може нести відповідальність за договором, укладеним ТОВ «Одесагаз-Постачання» з іншою особою, враховуючи, що зобов`язань по сплаті боргів за газопостачання гр. ОСОБА_3 вона на себе не брала.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом; оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування; відтак підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

З огляду на викладені обставини, слід зазначити про те, що відмова відповідачів в здійсненні дій щодо укладення договорів про розподіл природного газу та надання населенню послуг з газопостачання з посиланням на існуючий договір з попереднім власником ОСОБА_3 та боргу за газ в сумі 58 971,01 грн. є незаконною, порушує права позивачки щодо реалізації своїх прав на належне їй нерухоме майно, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,258,259,263,265 ЦПК України, ст.ст.15,317,319, 334, 611,615, 633 ЦК України, ст.ст.12, 19, 20,21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Одесагаз-постачання» та ПАТ «Одесагаз», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про зобов`язання підготувати та укласти договір про надання населенню послуг з газопостачання задовольнити.

Зобов`язати ТОВ «Одесагаз-постачання» підготувати та укласти з гр. ОСОБА_1 договір про надання населенню послуг з газопостачання на основі типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ПАТ «Одесагаз» в особі Овідіопольського УЕГГ укласти з гр. ОСОБА_1 договір про розподіл природного газу.

Стягнути з ТОВ «Одесагаз-Постачання», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судові витрати в сумі 704,80 грн.

Стягнути з ПАТ «Одесагаз», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судові витрати в сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 22.03.2021 року.

Суддя А.І.Бочаров