Справа № 336/5769/21
Провадження № 2/336/4016/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді Савеленко О.А.,

за участю секретаря судового засідання Брагіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 4796,55 грн за спожиту електричну енергію за період з 11.01.2017 року по 01.01.2019 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач ОСОБА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та користується електроенергією на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 року про користування електричною енергією. У зв`язку з тим, що обов`язків по сплаті за використану електроенергію відповідач належним чином не виконує, за період з 11.01.2017 року по 01.01.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 4796,55 грн., яку позивач просить стягнути, а також суму судового збору у розмірі 2270,00 грн., понесену ним при зверненні з позовом до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правила спрощеного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву, а позивачу строк на подання відповіді на відзив.

ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву в якому відповідач просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, виходячи з того, що вимоги про стягнення заборгованості за період 11.01.2017 року по 18.07.2018 року заявлені з пропуском строків позовної давності. Щодо вимог з про стягнення заборгованості з 19.07.2018 року по 01.01.2019 року повідомила, що з 24.03.2017 року не є власником раніше належної їй 1/3 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласниками житлового будинку за вищевказаною адресою є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які ухиляються від укладення договору на постачання електричної енергії.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергієюдля населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357із наступними змінами та доповненнями (ПКЕЕН), згідно п. 1 якої, ці Правила є обов`язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками, незалежно від форм власності.

Відповідно до п.19 ПКЕЕН, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно п. 20 ПКЕЕН, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Відповідно до п.42 ПКЕЕН, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати вартість спожитої електричної енергії та здійснювати інші платежі, відповідно до умов договору та цих Правил.

Вартість спожитої відповідачем електричної енергії визначено відповідно до тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ст.ст. 67,68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі коли житлове приміщення належить одній особі на праві приватної власності, а інші особи мають тільки право користування, то належним відповідачем за позовами про стягненню заборгованості за комунальні послуги є власник житлового приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В силу ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з наданого до суду розрахунку, першим місяцем, з якого утворилась заборгованість відповідача, зазначено 01.02.2017 року.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до суду із позовом 19.07.2021 року.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2018 року у справі № 663/2070/15-ц зазначено, що переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

З розрахунку, наданого позивачем встановлено, що в період з лютого 2017 року по січень 2019 року відповідачем жодного разу не було здійснено оплату за спожиту електроенергію. Таким чином, перебіг позовної давності у даному випадку не переривався.

Враховуючи, що доказів переривання перебігу позовної давності позивачем суду не надано та матеріали справи не містять, суд вважає, що до вимог про стягнення заборгованості за період з 11.01.2017 року по 18.07.2018 року можливо застосувати позовну давність.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію за період з 19.07.2018 року по 01.01.2019 року, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 11.05.2002 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 успадкували після смерті ОСОБА_4 в рівних частках житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування від 24.03.2017 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 1/3 частку житлового будинку за номером, АДРЕСА_1 . Вказані особи, як власники майна не залучені по справі в якості відповідачів та до них вимоги про стягнення заборгованості не пред`являлись.

Враховуючи, що позивачем не доведено споживання електроенергії ОСОБА_1 , яка не є власником будинку до якого постачалась електроенергія, а до власників будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги не пред`явлені, в задоволені позовних слід відмовити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на позивача, з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію - відмовити.

Інформація про учасників справи:

1) Позивач Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж, ЄДРПОУ 00130926, поштова адреса: вул. Волгоградська, буд. 25, м. Запоріжжя, 69035.

2) Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.А. Савеленко

29.12.21