Справа № 686/1836/20
Провадження № 2/686/2047/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя та просить розділити спільне майно подружжя та виділити їй у власність 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 368650 гривень; виділити ОСОБА_3 у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , вартістю 164250 гривень, різницю у вартості часток у сумі 74825 гривень стягнути з неї на користь відповідача. На обґрунтування своїх вимог вказала, що в червні 1990 року вона та відповідач зареєстрували шлюб. В 1993 році в них народився син ОСОБА_6 . З 1987 року вона працювала в Промінвестбанку, де перебувала на квартирному обліку як молодий спеціаліст не забезпечений житлом. За спільним рішенням адміністрації та профкому банку, однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 розміром 28,5 квадратних метрів надали їй на склад сім`ї з трьох чоловік. Згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на підставі розпорядження Хмельницької міської ради №17 від 4 лютого 1999 року видано свідоцтво про право власності на житло на квартиру АДРЕСА_2 .

Квартира належала на праві спільної часткової власності їй, відповідачу та сину в рівних частинах кожному. В жовтні 2019 року син подарував їй 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 . З метою поліпшення житлових умов, вона отримала кредит в Промінвест банку, внесла кошти в ТОВ «Барк» для дольової участі в будівництві 2-х кімнатної квартири по АДРЕСА_3 та уклала з ТОВ «Барк», договір №6 про дольову участь в будівництві двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач постійної роботи не мав, шукав тимчасову роботу, тому кредит вона виплатила повністю за рахунок власної заробітної плати. ОСОБА_3 участі у фінансуванні будівництва квартири не приймав. Після завершення будівництва вона отримала свідоцтво на права особистої власності на квартиру. Закупівля будівельних матеріалів та ремонтні роботи проводились за її кошти.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду їх шлюб в 2001 році було розірвано. З цьому часу відповідач проживав з своєю співмешканкою в

АДРЕСА_4 . Згодом він переїхав в смт. Нову Ушицю. Спільне життя в них не склалося. ОСОБА_3 приїхав в м. Хмельницький, став проживати в квартирі АДРЕСА_1 .

Одна третя частина відповідача в квартирі АДРЕСА_5 складає 55750 гривень, її 2/3 частки, після укладення договору дарування, становлять 109500 гривень. Частки в квартирі АДРЕСА_1 є рівними і відповідно становлять по 184325 гривень.

Для забезпечення рівноцінного поділу часток, зважаючи на неможливість подальшого спільного проживання в одній квартирі, вона згідна компенсувати в грошовій формі різницю вартості частки відповідача, шляхом внесення грошових коштів в сумі 74825 гривень на депозитний рахунок суду. Так як вона і син ОСОБА_5 , член її сім`ї, не можуть спільно проживати з відповідачем в одній квартирі, через його протиправну поведінку, то такий варіант розподілу спільного майна подружжя буде відповідати вимогам закону та фактичним обставинам справи, принципам моральності та справедливості.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Відповідач направив до суду відзив, в якому вказав, що він не погоджується з позовом, оскільки вважає його таким, що порушує його права та інтереси так як предметом позову є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , оціночною вартістю 368650 грн., та однокімнатна квартира АДРЕСА_2 , оціночною вартістю 164250 грн. З позовних вимог вбачається, що позивач вважає обидві квартири спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.02.1999 року квартира АДРЕСА_2 в результаті приватизації належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в рівних частках кожному. В подальшому в 2019 році син подарував свою частку позивачу. Згідно ст.. 57 СК України житло, набуте за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є особистою власністю дружини, чоловіка. Отже, однокімнатна квартира не може бути об`єктом розподілу майна як спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя є лише двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , придбана ними у шлюбі. Позивач пропонує компенсувати йому різницю вартості його частки, таким чином позбавивши його права власності у спільній сумісній власності двохкімнатної квартири, він не погоджується на отримання такої компенсації, а відшкодування вартості майна можливе лише при безумовній згоді другого з подружжя.

Представник третьої особи в судовому засіданні вказав, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що з 1990 року по 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі, що визнається сторонами по справі.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.02.1999 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в рівних частках кожному. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду.

Статтею 57 Сімейного кодексу України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: житло набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

За таких обставин суд, вважає, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності сторін по справі, та не може бути об`єктом розподілу майна, як спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до Інформаційної довідка від 04.02.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - право власності на квартиру

АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на квартиру від 16.03.1998 року.

Судом встановлено, що вказана квартира придбана сторонами під час перебування у шлюбі, та є спільною сумісною власністю. Доказів тому, що вказана квартира є особистою приватною власністю позивача до суду не надано.

Згідно ч.ч.3,4 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю,якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

З роз`яснень, Пленуму Верховного Суду у пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Судом встановлено, що відповідач заперечує щодо отримання грошової компенсації за частину квартири, доказів тому, що його частка є незначною і не може бути виділена в натурі та спільне володіння і користування майном є неможливим та припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника до суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя , шляхом виділення ОСОБА_3 грошової компенсації вартості спільно майна подружжя, а саме квартири

АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 365 ЦК України, ст.ст. 60,69,70, 71 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 10, 13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя відмовити.

Повернути з депозитного рахунку ТУ ДСАУ в Хмельницькій області ОСОБА_1 кошти в сумі 74825,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня виготовлення повного судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 1966 року народження РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_6 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , 1965 року народження, проживає в АДРЕСА_6 ;

Третя особа : ОСОБА_5 , 1992 року народження, проживає в АДРЕСА_6

Повний текст рішення складено 22.03.2021 року.

Суддя: О.В. Мазурок