Суддя Попова В. О.
Справа № 644/2070/21
Провадження № 2-н/644/779/21
19.03.2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Попова В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з Державного підприємства «завод «Електроважмаш», -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу, в якій він просить стягнути з ДП «завод «Електроважмаш» на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 01.09.2020 по 17.12.2020 в розмірі 46 000 грн.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу та відповідно до ч. 1 ст. 167 ЦПК України розгляд заяви проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до ст. 117 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КУпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Звертаючись до суду з цією заявою стягувач обґрунтовує її тим, що він у період з 16.03.2015 по 12.10.2020 перебував у трудових відносинах з ДП «завод «Електроважмаш». На час звільнення боржник не провів з ним розрахунок, а повний розрахунок було здійснено лише 17.12.2020. Таким чином, оскільки боржником не було виплачено при звільнені стягувачу заробітну плату, він вважає, що на підставі довідки № 245/1058 від 30.11.2020, де зазначено, що його середньоденна заробітна плата складає 1 501 грн 78 коп., з боржника підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2020 по 17.12.2020 у сумі 46 000 грн (за 76 робочих днів).

Разом з цим, до матеріалів заяви стягувачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що сума середнього заробітку яку він просить стягнути визнана боржником та є безспірною.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу, зокрема, повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

До заяви про видачу судового наказу надана довідка № 245/1058 від 30.11.2020, де зазначено, що ОСОБА_1 працював на ДП «завод «Електроважмаш» та займав посаду свердлувальник 5 розряду, його середньоденна заробітна плата складала 1 501 грн 78 коп.

При цьому, в заяві стягувач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку починаючи з 01.09.2020, проте, всупереч п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, заявник на підтвердження викладених в заяві обставин не надав до неї докази, які б їх підтверджували і не зрозуміло чому саме підлягає стягненню середній заробіток починаючи з 01.09.2020, коли запис в трудовій книжці свідчить, що його було звільнено 12 жовтня 2020 року.

Суд наголошує, що вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, має бути безспірною, тобто добровільно нарахована боржником, але не виплачена стягувачу. Однак стягувач, не додав до заяви документів, що підтверджують добровільне нарахування боржником конкретної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а отже заявлена вимога не є безспірною.

Також, зі змісту ст. 161 ЦПК України випливає, що для видачі судового наказу вимоги заявника мають стосуватися лише стягнення грошової суми. Спори, що виникають на підставі інших вимог, розглядають за правилами позовного провадження. У п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України законодавець зазначив, що лише на підставі однієї з вимог ст. 161 може бути видано судовий наказ. Другою дуже важливою умовою для застосування наказного провадження є необхідність, щоб із заяви та поданих документів заявника вбачалося виникнення або порушення права грошової вимоги, а вимоги заявника мають бути безспірними.

Відтак, безспірними є вимоги заявника, що випливають із зазначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Отож, вимоги заявника викладаються у заяві про видачу судового наказу та підтверджуються відповідними документами, які своєю чергою мають бути вагомими, переконливими і такими, що не викликають підозри щодо їх достовірності.

Разом з цим, з наданих заявником документів не вбачається безспірність грошових вимог, оскільки обставини на які він посилається не підтверджені доказами.

За положеннями п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог ст.163 цього кодексу.

Вищевикладені обставини вказують на те, що заяву подано з порушенням вимог ст.163 ЦПК України та на наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

У відповідності до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з частиною другою статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви

Керуючись ст.ст.160, 161, 165, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з Державного підприємства «завод «Електроважмаш» - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з даної підстави унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Копію ухвали направити заявнику для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Попова В.О.