Справа № 697/457/21
№ пров. 2-о/697/23/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2021 м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Сивухін Г.С., розглянувши заяву адвоката Потієнко Тетяни Миколаївни, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою встановлення факту, що має юридичне значення.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що під час оформлення пенсії на пільгових умовах, як особі, яка проживала чи постійно працювала на території 4 зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 по 1993 роки, заінтересованою особою у справі, не було враховано, що заявник проживав у зоні посиленого радіоекологічного контролю у вказаний період, оскільки заявник позбавлений у інший спосіб підтвердити своє місце проживання у зазначений період, тому звернувся до суду з даною заявою.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено категорії справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

При вирішенні питання про підвідомчість справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, необхідно враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Заявлені ОСОБА_1 вимоги ґрунтуються на положеннях ст. 11 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (яка була чинною з 1991 року по 31.12.2014 рік).

Покликаючись на вказані правові норми заявник просив встановити факт, що має юридичне значення для набуття права на оформлення пенсії на пільгових умовах.

Перелік підвідомчих суду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, наведений у п.1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Встановлення факту проживання особи на території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, до цього переліку не віднесено.

Згідно з роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, зокрема п. 2 постанови від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відмова відповідного органу в установленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Із заявлених вимог вбачається, що між заявником і заінтересованими особами виник спір з приводу призначення заявнику пенсії на пільгових умовах, що передбачено ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Установлений нормативно-правовими актами порядок призначення пенсії на пільгових умовах передбачає і встановлення органом ПФУ відповідного факту, а рішення вказаного органу щодо призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Частиною першою статті 5 КАС України, передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

ПФУ (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

З аналізу вказаних вище норм права слід зробити висновок про те, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а у разі відмови в призначення пенсії на пільгових умовах, спір між особою яка має право на пільгову пенсію та управлінням Пенсійного фонду України щодо права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 55 зазначеного Закону, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №310/8703/17, від 18.12.2019 у справі №370/2598/16-ц, від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц, та в постанові Верховного Суду від 02.04.2020 по справі №793/2313/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства в окремому провадженні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до квитанції № 69 від 16.03.2021 заявником сплачено судовий збір у розмірі 454,00 грн., але оскільки суд не вбачає підстав для відкриття провадження у справі, то з урахуванням вищезазначеного, сплачений заявником судовий збір підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 186, 187 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою адвоката Потієнко Тетяни Миколаївни, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах в порядку адміністративного судочинства до Черкаського окружного адміністративного суду.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючому: АДРЕСА_1 , сплачений за квитанцією № 69 від 16.03.2021 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя Г. С. Сивухін