Провадження №2/193/225/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 березня 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Томинця О.В.,

при секретарі судового засідання Хомич Н.О.,

за участі: представника позивача Сорокіна М.Ж.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2021 року до суду надійшла позовна заява позивача «АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , згідно якої позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. В обгрунтування позову вказує, що 28.03.2014 року між АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти.

У порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 30.11.2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 15119,59 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 13634,12 грн, в т.ч. заборгованості за простроченим тілом кредиту 13634,12 грн. та заборгованості за простроченими процентами 1485,47 грн.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється добровільно погашати вказану заборгованість, позивач просив стягнути її з відповідача у судовому порядку за вказаним позовом, а ткож стягнути з нього на свою користь і понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 02.02.2021 року позовну заяву було залишено без руху з підстав сплати судового збору не в повному обсязі, та надано строк для усунення недоліків.

18.02.2021 року до суду було надано позивачем заяву про усунення недоліків на виконання ухвали судді від 02.02.2021 року та квитанцію про сплату судового збору у повному обсязі.

Ухвалою судді від 19.02.2021 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позов, просив суд його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому позов визнав частково, у розмірі 5 000 грн., яке відповідає приблизному розміру отриманого від банку максимального кридитного ліміту, в іншій частині позову просив відмовити, оскільки під час укладання кредитного договру його не знайомили під розпис з будь-якими умовами чи правилами надання банківських послуг, тому вважає, що розрахунок заборгованості у розмірі 15119,59 грн., виконаний позивачем з врахуванням цих умов та правил, є необгрунтованим та безпідставним.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.03.2014 року відповідач підписав з АТ КБ «ПриватБанк», заяву про надання банківських послуг.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Саме на підставі вказаних анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість станом на 30.11.2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 15119,59 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 13634,12 грн, в т.ч. заборгованості за поточним тілом кредиту 0,00 грн; заборгованості за простроченим тілом кредиту 13634,12 грн; заборгованості за простроченими процентами 1485,47 грн.

На підтвердження умов надання кредиту відповідачу та порушення зобов`язання останнім позивач надав суду витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна": «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна Contract", "Універсальна Gold" (а.с.15), витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 16-44), розрахунок заборгованості (а.с. 52-57).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно довідки про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача , він 28.03.2014 отримав картку за № НОМЕР_1 , з кредитним лімітом 2500, 00 грн. Згідно довідки про видані картки вбачається, що картка за № НОМЕР_1 , була перевипущена, строк дії картки до 09/22 (а.с. 13)

Крім того, з вищевказаної довідки вбачається, що 11.02.2015 року було зменшено кредитний ліміт на суму 2 360 грн., 20.01.2016 відбулось збільшення кредитного ліміту у розмірі 4 000 грн., 08.09.2016 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн., потім 31.01.2017 збільшено кредитний ліміт до 4900 грн ., 28.07.2018 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с. 12) .

Вбачається, що після чергового збільшення кредитного ліміту позичальник користувався кредитними коштами, часткового погашав заборгованість за кредитом, крім того відповідач позов визнав частково та підтвердив, що дійсно він здійснював деякі розрахунки (а.с.52-57).

Тобто, зазначене свідчить про поінформованість позичальника про збільшення його кредитного ліміту, а активні дії щодо використання кредитних коштів про згоду на таке збільшення.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що виписка по рахунку відповідача не містить жодних даних щодо збільшення кредитного ліміту за межі 4900,00 грн., однак позивач одночасно просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту у розмірі 13634,12 грн..

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4900 грн., а не 13634,12 грн, як того просить позивач. Сума стягнення у розмірі 4900 грн. підтверджена доказами дослідженими у судовому засіданні та відповідач у судовому засіданні підтвердив факт отримання вказаної суми.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за простроченими відсотками 1485,47 грн. , з цього приводу суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зістаттею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами поділяються на встановлену законом, розмір та підстави стягнення якоих визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі.

Отже, для підтвердження заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 1485,47 грн. позивач АТ КБ «ПриватБанк» має надати суду належні та допустимі докази щодо виду картки, наданої позичальникові.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленомустаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» містить лише виклад умов використання всіх кредитних карт, які випускаються та обслуговуються АТ КБ «ПриватБанк», що не має правового значення для вирішення даного спору.

За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку наданий до суду, який міститься в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача або ж застереження про те, що саме ці Умови було надано останньому для ознайомлення, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання Заяви-анкети 28.03.2014 року. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсоткову ставку за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що, при укладенні договору з відповідачем по справі, АТ КБ «ПриватБанк», дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, та відповідно відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по простроченими відсотками .

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 28.03.2014 знайшли підтвердження при судовому розгляді лише у розмірі 4900 грн., а тому вказаний позов підлягає частковому задоволенню.

Крім цього, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути на користь позивача судові витрати понесені останнім на оплату судового збору, але пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, оскільки позов підлягає задоволенню лише на 32,40% від заявлених вимог, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 731,85 грн. судового збору.

У Х В А Л И В:

Позов акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором б/н від 28 березня 2014 року, яка виникла за тілом кредиту (основним боргом) станом на 30 листопада 2020 року у розмірі 4 900 (чотири тисячі дев`ятсот) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 731 (сімсот тридцять одна) гривня 85 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, однак до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, така скарга може також подаватися до даного апеляційного суду і через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Дані позивача: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", місцезнаходження: 49049, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 19 березня 2021 року.

Суддя О. В. Томинець