Справа № 523/8091/20
Провадження №2/523/2278/21
"10" березня 2021 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Аліна С.С.
при секретарі - Вовкович І.В.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», треті особи: ПАТ «Імексбанк», ТОВ «Компанія Дасті» про стягнення моральної шкоди,-
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за уточненим позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», треті особи: ПАТ «Імексбанк», ТОВ «Компанія Дасті» про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., про стягнення судового збору.
Позов обґрунтувала тим, що 24.01.2020р. на телефон позивачки ОСОБА_1 НОМЕР_1 надійшла СМС від DG FINANCE про те, що вона повинна сплатити борг АТ «Імексбанк», який переуступлено ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Позивачці знову почали дзвонити та направляти СМС з загрозами збільшення суми боргу. Залякували фізичною розправою, що прийдуть і знайдуть дітей і онуків, про все будуть всім розповідати, повісять фото на будинку, де вона живе. Після таких розмов та безпідставного обвинувачення, наклепу, образ, хамства та психологічного тиску представником колекторської фірми позивачці стало дуже погано.
Позивачка написала листа до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», що у неї відсутні борги. Однак, знову почали приходити СМС з погрозами.
При цьому позивачка вказує, що дійсно між нею та ПАТ «Імексбанк» було укладено кредитний договір. У 2015 р. позивачка ОСОБА_1 отримала повідомлення про відступлення прав вимоги ТОВ «ДАСТІ».
Позивачка ОСОБА_1 сплатила кредит ТОВ «ДАСТІ» нащо їй було надано довідку, що зобов`язання виконані у повному обсязі. Таким чином, для захисту свого права ОСОБА_1 звернулася до суду.
У судове засідання не з`явилася позивачка ОСОБА_1 , про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою в якій позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи провести за її відсутності..
У судове засідання не з`явився представник відповідача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.
У судове засідання не з`явився представник третьої особи ПАТ «Імексбанк», про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.
У судове засідання не з`явився представник третьої особи ТОВ «Компанія Дасті», про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що позов частково доказаний, частково обґрунтований, тому підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено про те, що 28.08.2014 р. між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 5401349/N, на виконання якого ОСОБА_1 сплачувала грошові кошти з 06.05.2014 р.
В подальшому право вимоги за кредитним договором передано ТОВ «КОМПАНІЯ ДАСТІ» відповідно до Договору про відступлення прав вимоги від 21.11.2014 р. та Договору про зміну сторони у зобов`язанні від 26.12.2014 р., що підтверджується повідомленням про відступлення прав вимоги (а.с.24,26).
Згідно довідки про погашення кредиту вих. № 963 від 26.06.2015 р., виданої ТОВ «КОМПАНІЯ ДАСТІ» повідомлено, що станом на 26.06.2015 р. зобов`язання Позичальника по погашенню кредиту перед новим кредитором за Кредитним договором № 5401349/N від 28.08.2014 р. виконані у повному обсязі (а.с.25).
Крім того, в матеріалах справи міститься ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2015р. (справа №521/6803/15-ц) з якої вбачається про те, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебував позов ОСОБА_1 до ПАТ «Імексбанк», ТОВ «Компанія Дасті» про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди та зустрічна позовна заява ТОВ «Компанія Дасті» до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ «Імексбанк» про стягнення заборгованості, однак вищевказані позовні заяви було залишено без розгляду, у звязку з тим, що зобов`язання Позичальника по погашенню кредиту перед новим кредитором за Кредитним договором № 5401349/N від 28.08.2014 р. виконані у повному обсязі (а.с.28-29).
До позивачки ОСОБА_1 направлено повідомлення про відступлення прав вимоги, згідно договору № 115 від 17.01.2020 р., укладеному між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» за вказаним Кредитним договором. (а.с. 19-22).
В матеріалах справи містяться фотокопії змісту екрану телефона за номером НОМЕР_2 (скріншот з екрану), який належить ОСОБА_1 з якого вбачається про те, що позивачці надійшли СМС наступного змісту: « ОСОБА_1 знаючи Вашу ситуацію за Дог. 5401349/N кредитор надає Вам індивідуальні утомив закриття боргу!» « ОСОБА_1 , офіційне повідомлення про відступлення права вимоги від первинного кредитора та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» за дог. 5401349/N доставлено за адресою: АДРЕСА_1 » « ОСОБА_1 , єдиним законним кредитором за Дог. 5401349/N є ТОВ«ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»! Негайно сплатіть борг!» (а.с.11-14).
12.02.2020р. позивачка ОСОБА_1 написала листа до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», що у неї відсутні борги (а.с.15).
На адресу позивачки ОСОБА_1 надійшов лист від DG FINANCE в якому зазначено про те, що між ОСОБА_1 та АТ «Імексбанк» укладено договір за яким вона отримала кредитні кошти.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її завданні. Особа звільняється від відповідальності щодо відшкодування моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. З`ясуванню підлягає: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.
Суд вважає, що фотокопії змісту екрану телефона НОМЕР_1 (скріншот з екрану), який належить позивачці ОСОБА_1 є належними та допустимими електронними доказами у розумінні статті 100 ЦПК України. Іншою стороною не ставиться під сумнів відповідність таких копій оригіналу, а тому судом можуть братись до уваги надані паперові копії цього доказу. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.03.2019 у справі № 568/879/17.
Позивачка ОСОБА_1 1949 року народження, а отже є особою похилого віку. Суду не надано доказів звернення позивача до лікувальних закладів або за іншою медичною допомогою. Однак, надсилання численних СМС повідомлень протягом короткого часу, тим паче без можливості встановлення істини у зв`язку з вечірнім часом доби їх отримання, беззаперечно свідчить про виникнення у особи відповідних переживань та хвилювань. Зазначене свідчить про ознаки наявності психологічного тиску на особу.
При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності.
Отже, суд вважає, що достатньою сатисфакцією для позивачки ОСОБА_1 є стягнення з ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Отже, для судового захисту кожного має бути наявним юридичний спір порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Для застосування такого судового способу захисту, як припинення дії, яка порушує право, судом має бути встановлені конкретні дії особи, яка порушує, не визнає, оспорює право або інтерес.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За таких підстав, позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», треті особи: ПАТ «Імексбанк», ТОВ «Компанія Дасті» про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 141, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 16, 23 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», треті особи: ПАТ «Імексбанк», ТОВ «Компанія Дасті» про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення складено та підписано 15.03.2021р.

Суддя: Аліна С.С.