Справа № 487/1816/21
Провадження № 2-о/487/63/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Лагоди А.А.,

за участю секретаря Налиснік І.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису щодо кривдника,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2021 року ОСОБА_1 звернулась з вищевказаною заявою до суду, в якій зазначає, що ОСОБА_3 є її колишнім чоловіком. У 2020 році шлюб розірвано. Неодноразово ОСОБА_3 застосував до неї фізичне та психологічне насилля, через що вона багаторазово зверталась до правоохоронних органів, зокрема: 24.03.2019 року із заявою про те, що чоловік не пускає її додому і погрожує вдарити праскою; 03.05.2019 року із заявою про те, що чоловік вигнав її з будинку, перебуваючи в стані сп`яніння; 20.08.2019 року із заявою про те, що 19.08.2019 року ОСОБА_3 в ході конфлікту виражався нецензурною лайкою і пошкодив два металопластикових вікна; 11.01.2020 року із заявою про те, що колишній чоловік погрожує їй вбивством, тримаючи у руці арматуру; 07.07.2020 року із заявою про те, що колишній чоловік не пускає її у будинок; 28.08.2020 року із заявою про те, що ОСОБА_3 ображав її по телефону; 26.09.2020 року із заявою про образи нецензурною лайкою з боку колишнього чоловіка; 21.10.2020 року із заявою про завдання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_3 , за результатом чого було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 125 КК України.

Також, 26.02.2021 року заявник зверталась до Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області із заявою про вжиття заходів до ОСОБА_3 , який 24.02.2021 року висловлювався нецензурною лайкою в її адресу та погрожував її матері розправою.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі 487/5653/20 від 04.03.2021 року позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення було задоволено. Вирішено усунути перешкоди в користуванні житловим будинком шляхом вселення заявника разом з дітьми до буд. АДРЕСА_1 .

Окрім того, на фоні тривалих конфліктних відносин ОСОБА_3 систематично перешкоджає ОСОБА_1 у доступі до спільного будинку, хоча має можливість проживати в іншому житлі, адже він успадкував Ѕ частку житлового будинку після смерті батька.

У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з заявою про видачу обмежувального припису, задля припинення протиправної поведінки відносно неї.

Провадження у справі відкрито 19.03.2021 року та призначено заяву до розгляду.

ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні підтримали заяву та просили суд її задовольнити при цьому додали, що іншого шляху припинення насилля щодо заявника не має.

ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні частково заперечив проти задоволення заяви, а саме в частині заборони наближатися на відстань меншу ніж 500 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 при цьому зазначили, що іншого житла у заінтересованої особи не має, а обставини викладені в заяві не відповідають дійсності.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є колишнім чоловіком заявниці ОСОБА_1 .

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із заявником.

Вищевказані факти підтверджуються зокрема рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.07.2020 року по цивільній справі № 487/2905/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поясненнями сторін.

З наданих суду пояснень учасників справи, між колишнім подружжям наявний конфлікт та вкрай напружені стосунки.

Також судом встановлено, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.11.2019 року по цивільній справі № 487/2704/19 за ОСОБА_1 було визнано право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово у 2019-2021 роках зверталася до правоохоронних органів із заявами щодо застосування ОСОБА_3 відносно неї фізичного та психологічного насилля.

Листом Заводського відділу ГУНП в Миколаївській області від 03.12.2020 року ОСОБА_1 повідомлялась, що її заяви відносно вчинення до неї фізичного та психологічного насилля ОСОБА_3 неодноразово було внесено до журналу єдиного обліку Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області. Заява від 21.10.2020 року, відповідно до якої за адресою: АДРЕСА_2 , прийшовши додому, заявницю вдарив чоловік, була зареєстрована в ЖЄО за № 24031 від 21.10.2020 року та відкрито кримінальне провадження №0000816 від 22.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Заявник та діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 однак на даний час за вищевказаною адресою фактично не проживають.

Крім того рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.03.2021 року по цивільній справі № 487/5653/20 позов ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, про усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення було задоволено позов. Усунуто перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_2 , шляхом вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Звертаючись із заявою про видачу обмежувального припису, заявник вказує, що ОСОБА_3 не перестає вчиняти відносно неї та її сім`ї психологічне насильство, принижує її гідність перед сім`єю та знайомими, проявляє відносно неї агресію. Крім того, систематично перешкоджає її доступу у спільний з ним будинок.

Заявник, заінтересована особа є особами, на яких розповсюджується дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Як наголошує п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборону вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Встановивши фактичні обставини справи, в сукупності з дослідженими належними та допустимим доказами, які наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність факту домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З огляду на те, що заінтересована особа ОСОБА_3 не надає належної оцінки агресивності своїх дій, суд дійшов висновку про вірогідність та існування ризику продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, яке мало непоодиноки випадки.

Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄКПЛ, а також права на життя згідно ст. 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄКПЛ.

Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) зроблено висновок, що відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Суд вважає співмірним та оправданим таке тимчасове втручання в особисті права заінтересованої особи, строком на 4 (чотири) місяці, що не завдасть істотної шкоди правам заінтересованої особи.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису, шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника строком на 4 (чотири) місяців та покладення на нього обов`язку, зокрема, встановленого п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису щодо кривдника задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження його прав, строком на 4 (чотири) місяців:

- заборони наближатися на відстань меншу ніж 500 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

- заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4 ст. 350-6 ЦПК України).

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 23.03.2021 року.

Суддя А.А. Лагода