Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2068/20
Провадження №: 2/332/59/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (місцезнаходження за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 72) про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання, в розмірі 50000 грн.

В обґрунтування своїх доводів позивач в позові зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 21.07.86р. по 31.05.19р. на посадах машиніст крану металургійного виробництва на гарячих дільницях в мартенівському цеху. Умови праці на робочому місті не відповідали безпечним стандартам. 10.02.2020р. було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, за яким встановлено діагноз: «Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії, емфізема легень другої стадії, вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації з помірно вираженим церебрально-периферичним ангіодистоничним синдромом, у поєднанні з радікулопатією, згідно з актом хвороба виникла внаслідок недосконалого технологічного процесу, а його причиною є довгий стаж роботи в несприятливих умовах. Позивач неодноразово проходив лікування та обстеження. Висновком МСЕК від 26.03.2020р. позивачу встановлено 50 % стійкої втрати професійної працездатності, позивачу встановлена третя група інвалідності безстроково.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь у якості відшкодування моральної шкоди 50000 гривень.

В судовому засідання представник позивача позов підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, зазначивши, що сам позивач не змінював посаду, хоча знав про стан свого здоров`я, який приховував при медичних оглядах, розмір моральної шкоди не доведено, просив у задоволенні позову відмовити, також надав суду Відзив на позов з цього приводу (а.с.38-42).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 21.07.86р. по 31.05.19р. на посадах машиніст крану металургійного виробництва на гарячих дільницях в мартенівському цеху, що підтверджено копією трудової книжки позивача (а.с.8-9).

Умови праці на робочому місті не відповідали безпечним стандартам. 10.02.2020р. було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, за яким встановлено діагноз: «Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії, емфізема легень другої стадії, вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації з помірно вираженим церебрально-периферичним ангіодистоничним синдромом, у поєднанні з радікулопатією, згідно з актом хвороба виникла внаслідок недосконалого технологічного процесу, а його причиною є довгий стаж роботи в несприятливих умовах (а.с.12-17).

Позивач проходив відповідне лікування та обстеження (а.с.10-11).

Висновком МСЕК від 26.03.2020р. позивачу встановлено 50 % стійкої втрати професійної працездатності, позивачу встановлена третя група інвалідності безстроково (а.с.22).

Отже, внаслідок професійного захворювання позивач змушений певний час знаходитись на лікарняному, у зв`язку із чим було порушено його нормальні життєві зв`язки.

Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст. 1167, 1168 ЦК України.

Внаслідок отриманого професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, не може вести активний спосіб життя, зміни у життєвих відносинах викликають у нього моральні страждання, він переносить фізичні страждання. Отримане позивачем професійне захворювання призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення.

При цьому згідно п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст.23 ч.3 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 40000 грн.

Відповідно до ст.ст.137,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволених позовних вимогам, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 гривень, які підтверджені документально (а.с.38-39, 105-108).

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», що складає 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень, з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на професійну правову допомогу в розмірі 12000 гривень.

Стягнути в дохід держави з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено15.03.2021р.

Суддя Р.В. Сінєльнік