Справа № 503/1983/20
Провадження № 2/503/158/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 подала до суду вище вказану позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 14150,72 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 14150,72 грн.

04.03.2021 року до Кодимського районного суду Одеської області через канцелярію суду сторони подали підписану ними мирову угоду від 04.03.2021 року.

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила затвердити подану мирову угоду.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також просив затвердити подану мирову угоду.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та зміст мирової угоди суд вважає неможливим затвердити мирову угоду укладену між сторонами, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог, передбачених ч.1,2 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Предметом спору у даній справі за позовом пред`явленим позивачем ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 є заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 14150,72 грн. та неустойки (пені) за прострочення аліментів у розмірі 14150,72 грн.

За умовами, поданої сторонами мирової угоди, відповідач визнає, що його заборгованість перед позивачем за сплатою аліментів відповідає заявленому у позовній заяві розміру і становить 14150,72 грн.; відповідач гарантує, що виплатить зазначену заборгованість рівними частинами до повного погашення в період з 01.03.2021 року до 01.09.2021 року; відповідач гарантує, що буде виплачувати поточні аліменти щомісячно без затримки; а в свою чергу позивач відмовляється від стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

При цьому, у пункті 4, поданої сторонами мирової угоди зазначено, що позивач відмовляється від стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів, однак позивачем не вказано за який період несвоєчасної виплати аліментів, вона відмовляється від стягнення пені за прострочення їх сплати, що може порушити права неповнолітньої дитини. В свою чергу право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів передбачене Законом, у зв`язку з чим не має можливості відмовитись від даного права.

Крім того, наслідки прострочення сплати аліментів передбачені Законом, у зв`язку з чим гарантування відповідачем, у пункті 3 мирової угоди, виплати без затримки поточних аліментів не тягне за собою правових наслідків, тобто є невиконуваним.

Згідно пункту 1 ч.5 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Враховуючи ту обставину, що умови укладеної сторонами мирової угоди суперечать закону, можуть порушити права неповнолітньої дитини, є невиконуваними, то суд вважає необхідним постановити ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд справи.

Керуючись ст. 207-208, 258-260 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у затвердженні мирової угоди, укладеної 04 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Підготовче засідання відкласти на 09.45 годину 31 березня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.В. Вороненко