Провадження № 2/161/367/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 березня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання - Остимчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свій позов обґрунтовує тим, що він є одноособовим власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 06.01.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького нотаріального округу Волинської області Гловацькою А.В. та зареєстрованого за № 14. Згідно довідки Лищенської сільської ради від 12.11.2020 року № 1182 за вказаною адресою зареєстровані відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказує, що дані особи не проживають в належному йому будинку, спільним побутом з ним не пов`язані. Посилаючись на те, що реєстрація відповідачів порушує його права власника на користування та розпорядження своїм майном, просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 06.01.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького нотаріального округу Волинської області Гловацькою А.В. та зареєстрованого за № 14 (а.с.4-7). Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 77808164 (а.с. 8).

Згідно довідки Лищенської сільської ради від 12.11.2020 року № 1182 (а.с.9) за вказаною адресою, крім позивача та членій його сім`ї, зареєстровані відповідачі - ОСОБА_2 , 1986 року народження, та ОСОБА_3 , 1981 року народження (сини попередньої власниці).

З доводів позивача, відповідачі не проживають у спірному будинку, спільним побутом з власником не пов`язані. Дана обставина підтверджується, також, повідомленням Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області № 80/1.15/2.20 від 31.12.2020 року.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, аналіз правових норм ст. 383, 391, 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Враховуючи, що позивач є власником спірного будинку, відповідачі не є членами родини позивача, а зареєстровані у будинку як члени сім`ї колишнього власника, суд приходить до висновку про те, що факт реєстрації відповідачів у спірному будинку після зміни власника за умови відсутності для того передбачених законом підстав є достатнім доказом того, що такі перешкоди чиняться, оскільки унеможливлює користування та розпорядження власником належним йому майном на власний розсуд.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . - слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.10, 12, 77, 78, 265, 268, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , 1986 року народження, та ОСОБА_3 , 1981 року народження, такими, що втратили право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 16.03.2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк