КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 357/6497/20 Головуючий у суді першої інстанції: Ярмола О.Я.
Номер провадження: 22-ц/824/7398/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дерун А.А., Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області, ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів нерухомого майна та протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акта про проведені електронні торги нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування свідоцтва про право власності, поновлення реєстраційного обліку місця проживання особи, -

В С Т А Н О В И В:

В Білоцерківський міськрайонний суд Київської області звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач. апелянт) з позовом до Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ», відповідач), Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль», Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дерун А.А., Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області, ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів нерухомого майна та протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акта про проведені електронні торги нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування свідоцтва про право власності, поновлення реєстраційного обліку місця проживання особи.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Скасовано ухвалу судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 08 липня 2020 року про забезпечення позову, скасовано арешт на домоволодіння, що складається з житлового будинку загальною площею 55,7 кв.м., господарських та побутових споруд (будівель), земельної ділянки з кадастровим номером :06:046:0021, загальною площею 0,0819 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати по справі в сумі 3 632 грн.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржили її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначила, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що позивачем було подано до суду заяву про відкладення розгляду справи, так як її представник знаходився на лікуванні, із посиланням на те, що докази його лікування будуть надані до суду на час розгляду справи. Зазначила, що суд не звертаючи уваги, на те, що в Україні погіршується стан із захворюваністю на коронавірус, виніс ухвалу про залишення справи без розгляду.

Наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частинами 1, 2 та 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 658/1141/18 наголосив на тому, що системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Отже, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

Судом встановлено, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року забезпечено позов ОСОБА_1 у даній справі, зокрема, накладено арешт на домоволодіння та земельну ділянку по АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 (том 1 а.с. 46-48).

Також, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року відкрито провадження у справі в загальному порядку (том 1 а.с. 54).

Як вбачається з протоколу судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2021 року, в судовому засіданні суду першої інстанції 26 січня 2021 року було оголошено перерву у зв`язку із визнанням обов`язковою явку в судове засідання представника відповідача Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та необхідністю здійснити огляд матеріалів виконавчого провадження, розгляд справи призначено на 11 лютого 2021 року (том 2 а.с. 131-133).

Позивач та її представник були належним чином повідомлено про призначення розгляду справи на 11 лютого 2021 року, що підтверджується розпискою (том 2 а.с. 137).

Судове засідання, призначене на 11 лютого 2021 року було відкладено на 16 березня 2021 року о 10 год. 00 хв. за клопотанням позивача в зв`язку з зайнятістю її представника в іншому судовому процесі (том 2 а.с. 157-158).

При цьому, доказів на підтвердження зайнятості представника позивача в іншому судовому процесі надано не було.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що позивач ОСОБА_1 16 лютого 2021 року повідомлялалсь про призначення справи до розгляду на 16 березня 2021 року о 10 год. 00 хв. (том 2 а.с. 167).

При цьому, 16 березня 2021 року, позивачем подано через канцелярію Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із погіршенням самопочуття після хвороби та захворюванням її представника (том 2 а.с. 188-189). Однак, жодного доказу на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 суду не надала.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що Білоцерківський міськрайонний суд Київської області прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Надана апелянтом копія виписки із медичної картки не може бути врахована судом апеляційної інстанції, оскільки вказана копія виписки не була предметом дослідження у суді першої інстанції.

Відповідно до пунктів другого та шостого частини другої статті 43, частини першої статті 44 ЦПК України, учасники справи та їх представники зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії встановлені судом та добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини зазначає, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд звертає увагу, що провадження у даній справі відкрито 08 липня 2020 року. Справа перебувала в провадженні суду понад рік. За цей час,апеллянт, яка була обізнана зі станом судового провадження, не вчинила дій, спрямованих на добросовісну реалізацію своїх процесуальних прав та здійснення обов`язків.

Враховуючи викладене, з урахування строків розгляду справи, того, що дана цивільна справа перебувала на розгляді в суді тривалий час, поведінки сторони позивача, а саме, щодо виконання покладених положеннями ЦПК України обов`язків стосовно явки в судове засідання, відсутності в матеріалах справи доказів поважності причин неявки в судові засідання, відсутності письмової заяви позивача чи представника позивача про розгляд справи за їх відсутності, висновок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 є правильним та підтверджується матеріалами справи.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині скасування заходів забезпечення позову слід зазначити наступне.

Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2020 року забезпечено позов ОСОБА_1 у даній справі, зокрема, накладено арешт на домоволодіння та земельну ділянку по АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 (том 1 а.с. 46-48).

Враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позову ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що висновок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про необхідність скасувати заходи забезпечення позову є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах закону.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіта впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так як доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції, які відповідають фактичним обставинам справи, апеляційний суд залишає ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2021 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар