Справа № 450/2970/20 Провадження № 2/450/566/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Нестерак Д.В.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив вселити його в квартиру АДРЕСА_1 і зобов`язати відповідача та інших осіб не чинити йому перешкод у користуванні цією квартирою. Мотивував позовні вимоги тим, що він придбав з прилюдних торгів згадане майно та 29 березня 2013 року зареєстрував право власності. Внаслідок цього право власності відповідача на вказану квартиру припинилося. Зазначає, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні придбаним майном, відмовляється добровільно надати йому доступ до квартири. З огляду на вказане, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 14 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, описаних в ній.

21 вересня 2020 року позивач подав до суду заяву, якою усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 08 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою від 16 лютого 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

16 березня 2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

Протокольною ухвалою від 16 березня 2021 року відзив залишено без розгляду, оскільки такий подано з пропуском процесуального строку, а відповідач не заявляв клопотання про поновлення такого.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що позивач не звертався до нього щодо вселення його у вищезгадану квартиру, жодних перешкод він йому не чинив. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Свідоцтвом від 29 березня 2013 року стверджується, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

З витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1802615 від 29 березня 2013 року вбачається, що позивач зареєстрував право власності на вказану квартиру 29 березня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач на обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач не надає йому доступ до вищезгаданої квартири.

Довідкою № 1149 від 04 квітня 2019 року, виданою Зимноводівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, стверджується, що у квартирі АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований.

З заяви позивача від 15 травня 2019 року вбачається, що він звертався до Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області щодо усунення перешкод у користуванні його квартирою. Просив встановити факт ненадання йому доступу до майна.

Відповіддю Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області № 4782/42/02/14-19 від 22 травня 2019 року стверджується, що за результатами проведеної перевірки на підставі заяви від 15 травня 2019 року не встановлено ознак кримінального правопорушення, а факти, викладені у зверненні, містять ознаки цивільно-правового спору.

Матеріали перевірки, здійсненої Пустомитівським ВП ГУ НП у Львівській області за заявою від 15 травня 2019 року, позивачем суду подані не були.

Суд критично ставиться до вказаних вище доказів з огляду на те, що позивач набув право власності на вказану квартиру 29 березня 2013 року, а звернувся до правоохоронного органу лише 15 травня 2019 року, тобто через шість років. Таким чином, впродовж тривалого часу позивач не вчиняв жодних дій, спрямованих на усунення порушень свого права власності спірною квартирою з боку відповідача.

Будь-яких доказів, які підтверджують те, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні згаданою квартирою або доказів звернення позивача до відповідача щодо вирішення спірної ситуації суду не надано.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13 81, 82, 89, 141, 259, 262, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 березня 2021 року.

Суддя Мусієвський В.Є.