Провадження №2/760/1503/21
Справа №760/9471/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 0 від 12 лютого 2019 року про надання споживчого кредиту у розмірі 60 708, 61 гр.

Ухвалою суду від 29 січня 2021 року позивача у справі АТ «Укрсиббанк» було замінено на його правонаступника - ТОВ ФК «Кредит-Капітал».

При зверненні до суду позивач посилався на те, що 12 лютого 2019 року між АТ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений Договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку.

Підписавши цей договір, відповідач погодився з викладеними у договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку www.my.ukrsibbank.com.

Відповідно до умов Договору банк надав позичальнику кредит в національній валюті в сумі 49 960,00 гр., з яких 49 700,00 гр. на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 260,00 гр. - на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування.

За п.п. 3.4, 3.5, 3.6 Договору позичальник зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 12-го числа щомісячно ануїтентних платежів у розмірі 3 829,00 гр. відповідно до графіка, що викладений у додатку №1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 12 лютого 2021 року.

Відповідно до п. 3.8 Договору за користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 67% річних, та відповідно п. 3.9 за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Кредитним договором термін процентна ставка встановлюється у розмірі 74% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення.

Відповідно до п.3.11 договору позичальник сплачує банку комісії у розмірі та порядку відповідно до умов цього договору та Додатку №1 до договору.

Пунктом 4.1 Правил споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні.

Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами Кредитного договору.

В зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 10 квітня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 60 708, 61 гр., яка складається з :

- 41 100,41 гр. - заборгованість за кредитом;

- 14 782, 56 гр. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1 608, 54 гр. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін;

- 1 750, 00 гр. - заборгованість по комісії;

- 479, 88 гр. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту;

- 917, 42 гр. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах;

- 69,80 гр. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії.

Відповідачу було направлено вимогу про усунення порушень кредитного договору та про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів у разі непогашення простроченої заборгованості, однак відповідач вимогу не виконав, заборгованість не погасив.

Виходячи з цього, невиконання відповідачем умов договору, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 16 квітня 2020 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.

17 серпня 2020 року направлений відповідачу пакет документів було повернуто до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв`язку з закінченням терміну зберігання.

/ а. с. 41 /

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За ініціативою суду, справа була призначена до розгляду з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання неодноразово не з`являвся, 02 жовтня 2020 року, 21 грудня 2020 року та 20 січня 2021 року подавав заяви про розгляду справи в його відсутності.

В судове засідання, призначене на 24 лютого 2021 року, подав клопотання про відкладення справи для наданням йому часу для написання додаткових пояснень по справі.

Враховуючи, що приведена відповідачем обставина не є підставою для відкладення розгляду справи, його небажання приймати участь у розгляді справи, про що свідчать його неодноразові заяви про розгляд справи в його відсутності, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Як зазначено вище, справа знаходиться в провадженні суду з квітня 2020 року.

Ухвалою про відкриття провадження в справі відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позов.

Відповідач неодноразово скористався гарантованим йому законом правом, подаючи відзив на позов, а також пояснення.

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасника справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності відповідача.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

07 жовтня 2020 року відповідач надав до суду відзив, в якому позов визнав частково.

Зазначає, що згідно квитанцій про сплату грошових коштів для здійснення погашении заборгованості за Договором № 0 від 12 лютого 2019 року, ним було сплачено грошові кошти у розмірі 17 550,90 гр., проте банком було неправильно враховано внесену суму за Договором № 0 від 12 лютого 2019 року, у зв`язку з чим неправильно розраховано суму заборгованості.

У вимозі банку про погашення простроченої заборгованості було зазначено суму кредитної заборгованості - 34 430,96 гр., а згідно змісту позовної заяви, позивач просить стягнути заборгованість за кредитом у розмірі - 41 100,41 гр.

Проте не надано пояснення щодо збільшення суми заборгованості, а також нарахування заборгованості по процентах та комісією, нарахування пені, штрафів, неустойки.

Належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи та умовами кредитного договору, позивач не надав.

Вважає, що надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не може бути правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача.

Крім того, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів про видачу кредиту та його часткового погашення, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці, є правильними.

Згідно розрахунків 67 % та 74 % річних позивачем здійснено нарахування процентів з урахуванням суми заборгованості - 49 960, 00 гр., хоча не підтверджено належними та допустимими доказами факт виконання п. п. 3.2 та а. 3.3 Договору та надання позики (кредиту) у розмірі 260,00 гр. (що є страховим платежем).

Таким чином проценти повинні нараховуватись з урахуванням суми заборгованості 49 700,00 гр.

До того ж, річні нараховані за період з 12 березня 2019 року по 31 березня 2020 року - 67 % річних, та з 13 травня 2019 року по 12 березня 2020 року - 74 % річних.

Але зі змісту позовної заяви та доданих документів вбачається, що позивач направив вимогу від 27 січня 2020 року № 24-1-01/93 про дострокове повернення всієї суми позики (кредиту), що свідчить про зміну строку дії Договору, після спливу якого право позикодавця нараховувати передбачені Договором проценти та пеню припиняється.

Обгрунтовуючи право вимоги в частині стягнення комісії, в тому числі її розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку заборгованості за договором, посилається на Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників AT «УкрСиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті банку www.my.ukrsibbank.com та на Інформаційних стендах у приміщеннях установ банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр».

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими документами він ознайомився та погодився.

Пунктом 4.1 Правил споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» за порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні.

Відповідно до п. 3.11 Договору позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього Договору та Додатку № 1, який є його невід`ємною частиною.

У графіку платежів визначення сукупної вартості кредиту будь-які відомості про сплату комісії за управління кредитом відсутні. Розрахунки не містять розрахунку заборгованості по комісії взагалі, лише у таблиці «Залишок заборгованості у валюті кредиту» зазначено, що залишок заборгованості по комісії складає 1 750,00 гр.

Виходячи з цього, вважає, що підстави для стягнення комісії у розмірі 1 750,00 гр. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії у розмірі 69,80 гр. відсутні.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов в частині стягнення з нього заборгованості у розмірі 50 610, 82 гр., яка складається з:

- 34 430, 96 гр. - заборгованість за кредитом;

- 14 782, 56 гр. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 479, 88 гр. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту;

- 917, 42 гр. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах.

В задоволенні іншої частини вимог просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 12 лютого 2019 року між АТ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений Договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку.

Відповідно до умов Договору банк надав позичальнику кредит у сумі 49 960,00 гр., з яких 49 700,00 гр. на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 260,00 гр. - на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування.

Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами Кредитного договору.

В порушення умов договору відповідач кредит та відсотки за користування коштами не вносить.

27 січня 2020 року банком було направлено відповідачу вимогу про погашення заборгованості, яка відповідачем виконана не була, заборгованість не погашена.

10 липня 2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений Договір факторингу №179, згідно з яким відбулося переуступка прав вимоги за рядом кредитних договорів відносно осіб, які є боржниками АТ «Укрсиббанк», у тому числі і до відповідача.

/ а.с. 20 - 25, 103 - 105 /

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За правилами ст.514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що в зв`язку з невиконанням відповідачем умов укладеного з банком договору станом на 10 квітня 2020 року нарахована заборгованість у розмірі 60 708, 61 гр., яка складається з :

- 41 100,41 гр. - заборгованість за кредитом;

- 14 782, 56 гр. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1 608, 54 гр. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін;

- 1 750, 00 гр. - заборгованість по комісії;

- 479, 88 гр. -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту;

- 917, 42 гр. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам;

- 69,80 гр. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктами 3.4, 3.5, 3.6 Договору позичальник зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 12-го числа щомісячно ануїтентних платежів у розмірі 3 829,00 гр. відповідно до графіка, що викладений у додатку №1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 12 лютого 2021 року.

Відповідно до п. 3.8 Договору за користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 67% річних, та відповідно п. 3.9 за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 74% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення.

Пунктом 4.1 Правил споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених «Кредитним договором», зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням викладеного вище, порушення відповідачем умов укладеного з банком кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею.

Що стосується суми відсотків до стягнення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 14-10цс18 та постанові від 06 лютого 2019 року у справі №175/4753/15-ц.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2020 року банк направив відповідачу вимогу про повернення заборгованості, і на момент пред`явлення вимоги проценти за умовами договору становили 11 713, 18 гр.

З урахуванням цього до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 11 713, 18 гр. процентів.

З розрахунку банку вбачається, що позивачу до стягнення нараховано 1 608, 54 гр. процентів за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін відповідно до ст.625 ЦК України, тобто за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Період нарахування становить з 13 травня 2019 року до 12 березня 2020 року з розрахунку 74% річних відповідно до п. 3.9 Кредитного договору, згідно з яким процентна ставка в такому розмірі встановлена за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Кредитним договором термін, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення.

Відповідно до умов договору відповідач мав погашати кредит щомісячними ануїтентними платежами в розмірі 3 829, 00 гр.

З розрахунку процентів вбачається, що проценти в розмірі 74% річних нараховувалася на суму заборгованості, недоплачену до визначеної умовами договору щомісячної суми ануїтентного платежу, яка в подальшому збільшувалася в зв`язку з невнесенням відповідачем чергових платежів.

/ а.с. 27 - 27 об. /

З урахуванням цього та викладеного вище, вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, суд вважає до стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк у цій частині також до моменту пред`явлення вимоги, яка становить 679, 62 гр.

Що стосується стягнення з відповідача комісії та пені за її несвоєчасну сплату слід зазначити наступне.

Відповідно до п.3.11 договору позичальник сплачує банку комісії у розмірі та порядку відповідно до умов цього договору та Додатку №1 до договору.

Зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що кредит відповідачу надавався на споживчі цілі.

Таким чином, укладений між сторонами договір є договором про надання споживчого кредиту, а тому на відносини сторін розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з абзацами 2, 3 ч.4 ст.11 Закону споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення комісії та пені за її несвоєчасну сплату.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, викладені в відзиві, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно ст.ст.76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні принципу змагальності, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Так, подаючи відзив, відповідач не заперечує як укладення договору з банком, так і суми отриманих кредитних коштів.

При цьому розрахунку заборгованості, долученого до позову, не спростував, свого розрахунку не надав.

У чому полягає невідповідність приведеного банком розрахунку заборгованості умовам договору та матеріалам справи, також не зазначає.

Що стосується заборгованості по тілу кредиту, вона також зазначена в розрахунку заборгованості, доказів іншої суми, заборгованої банку, відповідач також не надав.

Що стосується зазначеної відповідачем суми заборгованості по тілу кредиту 34 430,96 гр., така сума приведена в вимозі банку від 27 січня 2020 року як кредитна заборгованість, а на момент пред`явлення цієї вимоги існувала також прострочена заборгованість в розмірі 6 670, 57 гр.

Крім того, з довідки-розрахунку вбачається, що з отриманої суми кредиту в розмірі 49960. 00 гр. відповідачем було погашено 8 859, 59 гр.

Будь-яких доказів іншої суми боргу відповідач не надав.

З урахуванням цього заперечення відповідача не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, в зв`язку з частковим задоволенням вимог позивача, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 900, 55 гр., сплачений останнім при зверненні до суду.

Суд не знаходить підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При зверненні до суду такий розрахунок банком поданий не був.

Крім того, у суду відсутні дані про відступлення ПАТ`Укрсиббанк» ТОВ`Фінансова компанія «Кредит-Капітал» при укладенні договору факторингу права вимоги до відповідача в частині стягнення витрат на правову допомогу.

З урахуванням цього підстави для стягнення даних витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 3, 6,11, 15, 16,512, 514, 525, 549, 551, 610, 611, 612, 626- 629,1048, 1050,1054, 1077 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»/ 79018 м. Львів вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, / 54 890, 51 гр. заборгованості та 1 900, 55 гр. судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва