ПОСТАНОВА

Іменем України

23 лютого 2021 року м. Кропивницький

справа № 390/744/20

провадження № 22-ц/4809/112/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Сорокіної Н.В.

Учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент Банк»;

відповідач - ОСОБА_1 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент Банк» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2020 року, у складі головуючого судді Пасічника Д.І., у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року Акціонерне товариство «Акцент Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 05.11.2018 між ПАТ «Акцент Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № SAMABWFC2.

На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користуванням кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вказав, що відповідач станом на 16.05.2020 порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму - 21680,46 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі - 13679,02 грн., заборгованість по відсоткам 8001,44 грн.

Просив стягнути вказану заборгованість та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредитним договором № SAMABWFC2 від 05.11.2018 у розмірі 13679,02 грн. та вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відповідач отримав кредитну карту, скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів ,фактично прийняв пропозицію до укладення договору і повинен сплачувати процентну ставку.

Вказує на те, що відповідач в анкеті заяві підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг в «А-Банку».

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Справу призначено до розгляду з повідомлення (викликом) учасників справи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.68,69,74-75, 76,77).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.11.2018 ОСОБА_1 приєдналася до умов та правил надання банківських послуг в «А-Банку» з метою укладання кредитного договору № SAMABWFC2 та отримала кредитну картку.

На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-банк» розміщеного на сайті http://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила».

Звернувшись із позовними вимогами позивач надав розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що станом на 16.05.2020 утворилась у відповідача заборгованість у розмірі - 21680,46 грн., яка складається із: 13679,02 грн. заборгованість за кредитом, 8001,04 грн. заборгованість по відсоткам (а.с. 6).

Частково задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції послався на те, що відповідач не повернув фактично отримані кошти (тіло кредиту) у добровільному порядку, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 13676,02 грн.

Щодо стягненні з відповідача заборгованості за відсотками, суд першої інстанції послався на те, що відсутні підстави вважати, що між сторонами було дотримано усіх умов кредитування за конкретним кредитним договором, який укладено у вигляді анкети заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, що узгоджується із правовою позицією викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 у справі № 14-131цс19.

Колегія суддів, погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається із заяви анкети позичальника від 05.11.2018 процентна ставка не зазначена (а.с. 7-8).

Колегія суддів вважає, що позивач звернувшись із позовом до суду не надав доказів на підтвердження, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За вказаного, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (http://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: http://a-bank.com.ua/terms, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05.11.2018 шляхом підписання заяви-анкети.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову, відсутні, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент Банк» залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

15.03.2021 складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний