РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2719/20

10 березня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Пузирко В. В.

за участі учасників цивільного процесу:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Артерчук Л. В.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Больбіної С. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що з 01.03.2000 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що діти перебувають на повному її утриманні, відповідач в добровільному порядку необхідних коштів на утримання дітей не надає. З врахуванням вищевикладеного, просила суд позов задовольнити та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 09.11.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

До початку судового розгляду справи, а саме 28.12.2020 року відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду було подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги визнав частково та зазначив, що твердження позивача про те, що він не надає в добровільному порядку кошти на утримання дітей не відповідає дійсності, оскільки він постійно допомагає своїм дітям, забезпечує їх усім потрібним, витрачає кошти на їх лікування. Зазначив, що на сьогоднішній день його матеріальне становище дуже скрутне, а тому вимога позивача про стягнення аліментів на дітей у розмірі 5000 грн. на кожну дитину щомісячно є завищеною та необгрунтованою. Позивач не надала жодних аргументів на отримання такої суми. Він не відмовляється допомагати своїм дітям, сплачувати аліменти, однак сума яку просить позивач є надто великою. Вказав, що наразі він зареєстрований як фізична особа підприємець, проте матеріальне становище його значно погіршилося, адже на даний час на території України встановлений карантин та існують обмеження у підприємницькій діяльності. Крім того, він мусить платити немалі податки і його справа стала неприбутковою. Також у нього наявна велика заборгованість по кредитних договорах, яка складає понад 200000 грн. Стосовно стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує, однак просить призначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно на кожну дитину.

До початку судового розгляду справи, а саме 05.01.2021 року позивачем ОСОБА_1 на адресу суду було подано відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що заперечення відповідача є безпідставними, а обставини, на які він посилається є такими, що не підтверджені належними та достатніми доказами. Зазначила, що у власності відповідача є нерухоме майно, а саме житловий будинок, площею 82,7 кв. м з надвірними будівлями та гаражем, земельна ділянка, площею 0,07 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок, площею 58,2 кв. м з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кафе магазин, площею 167,7 кв. м та земельна ділянка, площею 0,03 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , гараж, площею 22,2 кв. м та земельна ділянка, площею 0,0023 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , гараж 2. Окрім того, відповідач є власником двох автомобілів: Renault Kangoo 2015 р. в. (зареєстрований в Україні) та Opel Vivaro 2005 р. в. (зареєстрований в Іспанії), які також утримуються відповідачем та вказують на його матеріальний достаток. Відповідач як підприємець отримує дохід від роботи магазину, що знаходиться у с. Берестовець, Костопільського району. Також, у приміщенні, що за адресою: АДРЕСА_5 відповідач має інтернет магазин від якого також має дохід.

Крім того зазначила, що дітям на сьогоднішній день виповнилося 14 років і тому витрати на їх утримання збільшуються. Зокрема, син навчається на курсі програми «Мала комп`ютерна академія» Комп`ютерної академії ШАГ. За період навчання з 14.09.2019 року нею було сплачено за навчання 32000 грн. Дочка відвідує Костопільську дитячу школу мистецтв за напрямком образотворче мистецтво, приватні уроки у ФОП з вивчення англійської мови, що також вимагає витрат на утримання дитини (придбання відповідного приладдя, посібників, книжок, словників). Вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, оскільки він є здоровим, працездатним чоловіком, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків у нього на утриманні немає.

Зазначила, що на сьогоднішній день вона має проблеми зі здоров`ям, перебуває на диспансерному обліку у комунальному закладі охорони здоров`я та потребує оперативного втручання. Однак, через відсутність відповідного матеріального становища, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, вона немає можливості оплатити собі лікування.

Враховуючи вищевикладене просила суд позов задовольнити в повному обсязі та проводити розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

До початку судового розгляду справи, а саме 11.01.2021 року відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду було подано заперечення на відповідь на відзив позивача, в якому він зазначив, що на сьогоднішній виплачує кредит за житловий будинок, у якому проживають діти і сама позивачка, а тому твердження про те, що він не піклується про дітей та матеріально не забезпечує їх є суперечливими та такими, що вводить суд в оману. Зазначив, що дійсно має інтернет магазин, однак наразі доходів з нього не отримує. Відвідування дітьми гуртків оплачує він. Що стосується автомобіля, то він був куплений до того як був запроваджений карантин, коли доходи були стабільні та достатні. Даним автомобілем він доставляє дітей до школи, на гуртки, коли це потрібно. Зазначив, що не відмовляється забезпечувати своїх дітей, однак наразі немає можливості сплачувати аліменти у тому розмірі, у якому просить позивач. Згоден сплачувати їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно на кожну дитину окремо.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 та відповідно до ухвали Костопільського районного суду Рівненської області від 11.01.2021 року, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Артерчук Л. В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Больбіна С. С. заперечували проти заявлених позовних вимог, покликаючись на підстави, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 01.03.2000 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 01.03.2000 року Костопільським районним відділом РАГС, Рівненської області. Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Калпе, Іспанія та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Калпе, Іспанія. В свідоцтвах про народження дітей батьками дітей вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані та проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №4142, виданою 07.10.2020 року КП «Костопільське будинкоуправління».

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 зазначила, що відповідач добровільно необхідних коштів на утримання дітей не надає, діти перебувають на повному її утриманні.

Як вбачається з поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, відповідач не заперечує стосовно стягнення з нього аліментів на утримання дітей, однак просить визначити їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі він немає можливості.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно приписів ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно ч.2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, у відповідності до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2021 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить 1921 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2395 грн.

Суд вважає, що позивачем надано докази того, що вона дійсно потребує коштів на утримання неповнолітніх дітей, а враховуючи матеріальне забезпечення відповідача, то останній може надавати грошову допомогу на їх утримання.

Так, зі змісту відповіді ГУ ДПС у Рівненській області (вих. №1804/6/17-00-24-08 від 18.02.2021 року) на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 11.01.2021 року про витребування доказів вбачається, що відповідно до поданих податкових декларацій обсяг доходу відповідача ОСОБА_2 за звітний податковий період 2019 р. становить 995656, 28 грн., а за 2020 рік 977707,16 грн.

Крім того, зі змісту відповіді Територіального сервісного центру №5641 від 18.02.2021 року за № 31/17/5641-271 на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 11.01.2021 року про витребування доказів вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб марки «Renault Kangoo», 2012 р. в., номерний знак НОМЕР_4 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що відповідач ОСОБА_2 має у власності житловий будинок загальною площею 82.7 кв.м з надвірними будівлями та гаражем та земельною ділянкою 0,07 га за адресою АДРЕСА_1 ; житловий будинок площею 58.2 кв.м. з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 ; кафе-магазин площею 167,7 кв.м. та земельну ділянку площею 0,03 га в с.Берестовець Костопільського району; гараж площею 22,2 кв.м та земельну ділянку для обслуговування гаража площею 0,002з га за адресою: АДРЕСА_6 .

Суд констатує, що встановлені обставини, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, дають підстави вважати, що матеріальне становище відповідача є належним і достатнім для того, щоб надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям.

Згідно ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, керуючись принципом розумності і справедливості, суд враховує інтереси та матеріальне становище дітей, на користь яких стягуються аліменти, матеріальне становище відповідача, а також враховуючи ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей необхідно стягнути аліменти в розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є об`єктивним з огляду на вказані вимоги закону та обов`язку обох батьків їх утримувати, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 178, 258, 259, 264, 265, 274, 278, 279, 430 ЦПК України, ст. ст. 141, 180-184, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_6 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня звернення до суду, а саме з 30 жовтня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_5 ) в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_1 ), ІПН: НОМЕР_6 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , (житель АДРЕСА_1 ), ІПН: НОМЕР_5 .

Повне рішення складено

17 березня 2021 року

СуддяЛ. А. Грипіч