Справа № 647/3164/20
№ провадження 2/647/27/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15.03.2021 року Бериславський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого судді Миргород В.С.,
при секретарі Дзежик Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу №647/3164/20 за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна до Дар`ївської селищної ради Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно,
за участі представника сторін :
від позивача представник адвокат Ковальчук І.М. не прибула, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі;
від відповідача представник не прибув, був повідомлений про день, місце та час розгляду справи шляхом направлення виклику до суду на електронну адресу відповідача, суд -
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду від 20.11.2020 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 17.12.2020 року підготовче засідання відкладено для витребування з Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії спадкових справ №249/2015 та №299/2015 заведених після померлих ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 26.01.2021 року замінено відповідача Лиманецьку сільську раду Бериславського району Херсонської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна про визнання права власності на спадкове майно, на належного Дар`ївську селищну раду Херсонської області. Підготовче засідання відкладено.
Ухвалою суду від 15.02.2021 року підготовче провадження закрито, справу було призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача - адвокат Ковальчук І.М. в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача Дар`ївської селищної ради в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про день, місце та час розгляду справи, шляхом направлення виклику на електронну адресу, причина неявки суду ненадана, клопотань про відкладення справи від селищної ради не надходило. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надали.
Враховуючи письмову згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.
У відповідності до ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
У відповідності до ч.1 ст. 81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до свідоцтва про народження є сином померлої ОСОБА_2 , де в графі батьки вказано: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_2 (а.с. 7).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до свідоцтва про народження є сином померлої ОСОБА_2 , де в графі батьки вказано: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_2 (а.с. 39).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 у віці 74 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області 30 січня 2015 року, актовий запис № 5 (а.с. 6).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 у віці 45 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області 26 травня 2015 року, актовий запис № 165 (а.с. 8).
На виконання ухвали суду від 17.12.2020 року завідувач Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надала копії спадкових справ №249/2015 та №299/2015 заведених після померлих ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
З копії спадкової справи №249/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 у віці 74 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 50). При житті ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 належні їй на праві власності земельні ділянки площею 3,98 га (а.с. 57) та площею 4,82 га (а.с. 59), розташовані на території Кіровської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що підтверджується копією заповіту (а.с. 54). 17.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до виконкому Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 49). 22.07.2015 року Снігурівська державна нотаріальна контора одержала заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , про що 22.07.2015 року ОСОБА_1 направлено Витяг про реєстрацію спадкової справи у Спадковому реєстрі (а.с. 53). 22.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою, згідно якої просив видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 60). 22.02.2016 року державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на земельну ділянку площею 4,8179 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Кіровської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №034484 (а.с. 62) та на земельну ділянку площею 3,9763 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Кіровської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №072736 (а.с. 64).
З копії спадкової справи №299/2015 до майна померлого ОСОБА_3 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 у віці 45 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 35). 17.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до виконкому Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини (а.с. 34). 28.08.2015 року Снігурівська державна нотаріальна контора одержала заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , про що 28.08.2015 року ОСОБА_1 направлено Витяг про реєстрацію спадкової справи у Спадковому реєстрі (а.с. 38). 22.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою, згідно якої просив видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 44). 22.02.2016 року державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 45), а саме на земельну ділянку площею 8,5136 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Кіровської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №034475 (а.с. 41).
На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №942433 від 12.12.2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належать частки у спільній власності розміром по 2,53% від земельної ділянки загальною площею 49,70 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кіровської сільської ради Бериславського району Херсонської області, титульним власником якого є ОСОБА_5 (а.с.9-10).
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Стаття 1218 Цивільного кодексу України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).
Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або не прийняти її.
Відповідно до ст.1268 ЦК України прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Згідно абзацу першого п. 208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України прийняття спадщини може мати місце лише щодо всієї спадщини.
У випадку прийняття спадщини слід враховувати, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням.
Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно ст. 80 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування.
Відповідно до положення ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно листів завідувача Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коваль Ю.В. від 04.11.2020 року № 1298/02-31 та від 04.11.2020 року № 1299/02-31, вбачається, що 04.11.2020 року ОСОБА_1 подав державному нотаріусу копію державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №942433, розміром 49,70 га, надану для ведення товарного сільгоспвиробництва, розташовану в межах території Кіровської сільської ради Бериславського району Херсонської області, виданий на ім`я ОСОБА_5 , уповноваженої від співвласників для проведення правової експертизи для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11,12).
Снігурівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області на ім`я ОСОБА_1 , раніше видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на земельну ділянку площею 4,8179 гектарів, розташованої на території Кіровської сільської ради Бериславського району Херсонської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №034484 (а.с. 62) та на земельну ділянку площею 3,9763 гектарів, розташованої на території Кіровської сільської ради Бериславського району Херсонської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №072736. Видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку площею 8,5136 гектарів, розташованої на території Кіровської сільської ради Бериславського району Херсонської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №034475.
Відповідно до вищезазначених листів нотаріуса Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, ОСОБА_1 звернувся для оформлення спадщини за заповітом та за законом, а саме: часток у розмірі 2,53% від земельної ділянки загальною площею 49,70 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кіровської сільської ради Бериславського району Херсонської області.
Частки розміром по 2,53% належали померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №942433, титульним власником якого є ОСОБА_5 .
Наданий державний акт належить на праві спільної власності співвласникам з визначенням частки кожного, тобто ці земельні ділянки включають в собі декілька земельних ділянок об`єднаних в один державний акт. Цими державними актами не визначено майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину.
У зв`язку з тим, що відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на відповідну частку земельної ділянки нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати це право за спадкодавцем та рекомендував звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на земельні ділянки.
Порядок спадкування як за законом, так і за заповітом передбачений Цивільним Кодексом України, Законом України «Про нотаріат».
Пунктами 4.15, 4.20 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.
Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).
Згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д)застосування інших, передбачених законом, способів.
Тобто у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не видавалось, оскільки відсутній право встановлювальний документ на земельні ділянки.
Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.
Відповідно до пункту а), частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Позивачем надано до суду копію Державного акту на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ №942433, виданого Бериславською районною державною адміністрацією 12.12.2008 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 02.03.2004 року №190 титульним власником якого є ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому ОСОБА_1 поза судовим шляхом поновити свої права не має можливості, а тому виходячи з зазначеного вище, позовні вимоги про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, підлягає до повного задоволення.
ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом та за законом, своєчасно прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 та брата ОСОБА_3 , на даний час користується та розпоряджається спадковим майном, інші спадкоємці відсутні, але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, які б підтверджували право власності померлих на дане нерухоме майно, тому суд вважає, що позивач правомірно набув право власності на земельні ділянки, в зв`язку з чим за ним слід визнати право власності на дане майно в порядку спадкування за заповітом.
Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 229, 247, 263-265, 280 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1217,1268 ЦК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 15.03.2021 року.
Суддя В. С. Миргород