Провадження № 2/750/455/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Требух Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Будаш М.В.,

справа №750/11752/20

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу за позовом Вкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за участі: сторони не з`явились,-

в с т а н о в и в:

23.12.2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 21456,51 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», яке наразі змінило свою назву на акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 17.03.2014 року уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до Генеральної угоди відповідач отримала кредит у розмірі 9282.41 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк зазначив, що свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Після отримання кредиту ОСОБА_1 свої кредитні зобов`язання не виконала належним чином, в результаті чого у неї перед Банком станом на 11.11.2020 року утворилася заборгованість у сумі 21456,51 грн., яку просять стягнути з відповідача на користь Банку, а також 2102 грн. судового збору.

В судове засідання сторони не з`явились, позивач надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, відповідач просила справу розглядати за її відсутності, просить застосувати строки позовної давності.

Фіксування судового процесу у відповідності до ст.. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Судом встановлено наступні обставини справи.

За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст.ст.207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, де відображена воля сторін.

Встановлено, що 17.03.2014 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитними договорами від 09.11.2008 року та від 07.12.2007 року. Відповідач ОСОБА_1 засвідчила підписом, що згодна з тим, що ця Генеральна угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком кредитний договір (а.с.13).

ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань за Генеральною угодою без номеру від 17.03.2014 року, у зв`язку з чим станом на 11.11.2020 року має заборгованість перед Банком у сумі 21456,51 рн., яка складається з заборгованості за кредитом 5012,92 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 4613,50 грн., заборгованості за пенею в сумі 11830,09 грн.

Пунктом 1.1.2 Генеральної угоди заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 8006,48 грн. Пунктом 1.1.3 встановлено дату кінцевого повернення кредиту по Договору 1 31.03.2016 року.

Пунктом 1.2.2 Генеральної угоди заборгованість по Договору 2 з дати підписання Генеральної угоди складає 1845,93 грн. Пунктом 1.2.3 встановлено дату кінцевого повернення кредиту по Договору 2 31.03.2016 року.

Пунктом 1.3 Встановлено обов`язок позичальника мати на рахунку суму в розмірі 570 грн.

Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди, Банком надано позичальнику кредит в сумі 9282,41 грн., на строк 24 місяці, з 17.03.2014 року до 31.03.2016 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі потреби в сумі 9282,41 грн., в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у зазначені в заяві та Умовах і Правилах строки. Погашення заборгованості погоджено наступним шляхом: починаючи з «01» по «25» число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячній платіж) в сумі 464,49 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, процентами та іншими витратами згідно з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31 березня 2016 року.

Пунктом 2.2 зазначено, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених у Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш як на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не наступив, сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1431,99 грн.

Згідно з п.2 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, у разі порушення позичальником своїх зобов`язань, сторони, керуючись нормами цивільного законодавства України, домовилися про зміну строків та порядку повернення кредиту, які обумовлені в п.2.1 угоди, на менший строк, який за п.2.2. угоди становить 32 день з моменту виникнення порушення.

Згідно з розрахунком заборгованості, який додано до позовної заяви в якості доказу, останній платіж в розмірі 498,00 грн. позичальником був вчинений 12.05.2015 року, про що свідчить запис у стовпчику «сума погашення за наданим кредитом» (а.с.6).

Таким чином, з огляду на умови, викладені в пунктах 2.1., 2.2. Генеральної угоди від 17.03.2014 року, з 2015 року відповідач порушила зобов`язання щодо строків внесення щомісячних платежів, останній платіж по яким відповідач повинна була зробити 31.03.2016 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України).

Таким чином, враховуючи вимоги ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності для АТ КБ «ПриватБанк» за Генеральною угодою від 17.03.2014 року розпочався з наступного дня після спливу строку виконання зобов`язання.

За ст.257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, згідно з вимогами ст.257 ЦК України, строк позовної давності для пред`явлення вимог банком за Генеральною угодою від 17.03.2014 року до відповідача сплив через три роки з дня спливу строку виконання зобов`язань за вказаною угодою, а саме 31.03.2019 року.

Позивачем до суду позовну заяву було направлено поштою 20.12.2020 року, тобто поза межами строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим вимогами ст.267 ЦК України, подала до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Відповідно до п.1 ст.32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п.51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В.Требух