Справа № 132/586/21
УХВАЛА

Іменем України

"17" березня 2021 р. м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Ставнійчук С.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Павенського Бориса Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі №132/586/21 за позовом ОСОБА_1 , поданої та підписаної адвокатом Павенським Борисом Володимировичем до Калинівської міської ради Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, усунення перешкод в користуванні власністю,

встановила:

До Калинівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана та підписана адвокатом Павенським Б.В., до Калинівської міської ради Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, усунення перешкод в користуванні власністю, яка обґрунтована тим, що до ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 01.02.2017 року, від продавця ОСОБА_3 , який отримав у спадок від ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі ст.ст. 120,125 ЗК України та ст. 377 ЦК України перейшло право користування земельною ділянкою орієнтовною площею 0,25 га. Згідно з матеріалами інвентарної справи №941 на плані земельної ділянки АДРЕСА_1 ( НОМЕР_1 ) відображено будинок з господарськими будівлями і окремо виділено «город», загальна площа земельної ділянки під будинком, господарськими будівлями і спорудами вказана 1166 кв.м., під «городом»-644 кв.м.

Проте рішенням №284 від 26.09.2013 року 25 сесії 6-го скликання Калинівської міської ради надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) , орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд і 0,0116 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 . З цього приводу позивачка неодноразово зверталася з позовами до Вінницького окружного адміністративного суду, проте рішення суду відповідачем не виконуються. Вищевказане рішення №284 від 26.09.2013 року порушує конституційне право ОСОБА_1 на землю, про що вона дізналася з матеріалів інвентаризаційних справ на будинковолодіння АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , витребуваних судом у справі №132/885/20.

Достовірно знаючи про судовий спір щодо зазначених земельних ділянок, який розглядається Калинівським районним судом Вінницької області (справа №132/885/20), 23 грудня 2020 року 2 сесія 8 скликання Калинівської міської ради прийняла рішення №117 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_2 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_2 », яким надала дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 площею 0,05 га, яка фактично розташована по АДРЕСА_1 , є оспорюваною в суді і на яку ОСОБА_2 не має права в порядку безоплатної передачі за приписами п. «а» ч. 3 ст. 116, ст. 118 ЗК України. Крім іншого Калинівська міська рада надала відповідний дозвіл в порушення приписів Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, оскільки не мала права на передання зазначеної земельної ділянки ОСОБА_2 за відсутності генерального плану міста. На заяви ОСОБА_1 про зупинення вищевказаного рішення до вирішення справи у суді відповідач Калинівська міська рада не реагує чим порушує право позивача на безоплатну приватизацію земельної ділянки, яка перейшла їй у користування від попереднього власника, у тих розмірах, яким володів останній.

З цих підстав просила поновити пропущений процесуальний строк на оскарження рішення №284 від 26.09.2013 25 сесії 6-го скликання Калинівської міської ради. Визнати протиправним і скасувати рішення №284 від 26.09.2013 року 25 сесії 6-го скликання Калинівської міської ради. Визнати протиправним та скасувати рішення 2 сесії 8 скликання Калинівської міської ради №117 від 23 грудня 2020 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_2 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 » . Усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 , користувачем якої є за цивільно-правовою угодою ОСОБА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,05 га.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 11 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали адвокат ОСОБА_1 - Павенський Б.В. 15.03.2021 засобами електронного зв`язку за вх № 689/21 подав заяву про усуненення недоліків з позовною заявою із додатками (сканованими копіями).

17.03.2021 від адвоката Павенського Б.В. надійшла через канцелярію суду підписана ним заява про виправлення недоліків позовної заяви, до якої додана позовна заява з додатками, квитанція про сплату судового збору.

Разом із позовною заявою адвокатом Павенським Б.В. в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Калинівській міській раді вчиняти дії за рішенням №117 від 23 грудня 2020 року 2 сесії 8 скликання Калинівської міської ради «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_2 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 » щодо затвердження проекту землеустрою ОСОБА_2 для відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 , що фактично розташована по АДРЕСА_1 - площею 0,05 га, заборонити іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або передавати майно відповідачеві ОСОБА_2 .

Доводи заяви обґрунтовані тим, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання ймовірного рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається, одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

За змістом ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Такі заходи забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, мають на меті запобігти невиправданому порушенню прав та інтересів позивача, тобто, невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він і звернувся до суду.

Предметом спору є рішення №284 від 26.09.2013 року 25 сесії 6-го скликання Калинівської міської ради; рішення 2 сесії 8 скликання Калинівської міської ради №117 від 23 грудня 2020 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_2 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 » . Усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 , користувачем якої є за цивільно-правовою угодою ОСОБА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,05 га.

Відповідно до ч.ч.6-8 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. …Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з ч.9 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Наведеними нормами встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян. Звернення до уповноваженого органу із заявою про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є лише однією із процедур отримання земельних ділянок у власність, а отримання такого дозволу на розробку проекту землеустрою ще не означає позитивного рішення про надання земельної ділянки у власність. Після звернення із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою у заявника не виникає прав на земельну ділянку, після надання такого дозволу у заявника виникає лише право на розроблення проекту землеустрою.

Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання вказаного дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Викладене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною нею у постанові від 17.10.2018 у справі №380/624/16-ц (провадження №14-301цс18).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник лише допускає, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити виконання рішення за результатами розгляду справи і ефективному захисту прав ОСОБА_1 та припускає можливе набуття у користування ОСОБА_2 спірної земельної ділянки.

Суд звертає увагу, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

При цьому описані заявником площі та місце розташування земельних ділянок різняться:

- заявник стверджує, що до неї перейшло право користування на земельну ділянку орієнтовною площею 0,25 га, на якій знаходиться будинок з господарськими спорудами та «город» по АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_2 на підставі рішення №117 від 23 грудня 2020 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 , площею 0,05 га.

До заяви ОСОБА_1 не долучено доказів, що свідчили б про накладання чи хоча б перетин таких земельних ділянок. Обґрунтованість доводів заявника про наявність в неї законного інтересу саме щодо цієї ділянки перевіряється судом в іншій судовій справі.

Забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб передбачає зобов`язання відповідача дотримуватися визначеної поведінки у своїй діяльності, що суперечить правовій природі дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, якими є повноваження органу місцевого самоврядування обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. У свою чергу, суд не вправі втручатися в реалізацію повноважень колегіальним органом (в його дискреційні повноваження).

Виходячи зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає заяву необґрунтованою, оскільки позивачем окрім тверджень про наявність оскаржуваного рішення, правомірність якого є предметом розгляду у цій справі, не надано жодних доказів, які б свідчили про вчинення дій щодо погодження проекту землеустрою, проведення дій реєстрації земельної ділянки.

Є необґрунтованою заява в частині заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або передавати майно відповідачеві, оскільки не конкретизована як за своїм суб`єктним складом ( в частині зобов`язаних осіб), так щодо предмета заборони, конкретного майна, яке заявник просить заборонити передавати відповідачеві, підстави вжиття таких заходів не мотивовані і не доведені, є абстрактними і явно неспіврозмірними з предметом позовних вимог.

Заявником не наведено обґрунтувань, яким чином невжиття заходів забезпечення позову в обраний спосіб унеможливить ефективний захист прав, свобод та інтересів позивача.

Заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник, є неспівмірними із предметом позову та наслідками такого забезпечення для заінтересованих осіб. За таких обставин, підстави для задоволення заяви відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-154, 157, 258-260, 353 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Павенського Бориса Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі №132/586/21 за позовом ОСОБА_1 , поданої та підписаної адвокатом Павенським Борисом Володимировичем до Калинівської міської ради Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, усунення перешкод в користуванні власністю - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання через Калинівський районний суд Вінницької області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя С.В. Ставнійчук