Справа № 361/4973/21
Провадження № 2/361/2991/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Удовенко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Калитянської селищної ради Броварського району Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Калитянської селищної ради Броварського району Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Позивач зазначав, що з 03 листопада 2015 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб було розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2020 р.

Від шлюбу мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу спільна дитина проживає разом з матір`ю відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно до рекомендацій виконавчого комітету Калитянської селищної ради №1044 від 10.07.2020 р., визначено участь позивача у вихованні його дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши йому спілкування із донькою за наступним графіком: щоденно не менше двох годин на день.

Незважаючи на встановлений виконавчим комітетом порядок спілкування з дитиною, відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою. У зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до правоохоронних органів: викликати поліцію та встановити факт порушення відповідачем порядку спілкування батька з дитиною, зазначеного у рекомендації виконавчого комітету Калитянської селищної ради №1044 від 10.07.2020 р.

Отже, право позивача на спілкування з його рідною донькою та право на участь у її вихованні є порушеними, так як відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та ухиляється від виконання рішення органів опіки та піклування.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні позивача ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши такі способи участі позивача у спілкуванні з донькою - систематичні побачення дитини з ним в наступний спосіб: щоденно не менше двох годин на день.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала частково, у відзиві на позовну заяву зазначала, що проти щоденного відвідування доньки ОСОБА_3 батьком ОСОБА_1 . Дитина відвідує садочок, на вихідних вони відпочивають у дитячих розважальних центрах, почали відвідувати дитячого психолога (так як відношення колишнього чоловіка до неї, в присутності дитини, вплинуло на психіку доньки і дитина на даний момент боїться батька). Тому просила, щоб суд встановив побачення з батьком: 1 день на тиждень (будній або вихідний), за попередньою домовленістю з нею (мамою дитини), без ночівель, тільки за умови, якщо донька ОСОБА_3 , матиме бажання спілкуватися з татом ОСОБА_1 . Зустрічі з батьком мають відбуватися лише за бажанням дитини, з урахуванням її здоров`я, потреб та інтересів, без примусового утримання дитини батьком, останній несе повну відповідальність за життя та здоров`я дитини.

В судове засідання представник третьої особи виконавчого комітету Калитянської селищної ради Броварського району Київської області Чернуха Т.М. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, покладалася на розсуд суду.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2015 року, який було розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2020 року.

Від спільного подружнього життя мають малолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 08 листопада 2016 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Відповідно до рекомендацій виконавчого комітету Калитянської селищної ради Броварського району Київської області №1044 від 10.07.2020 р., визначено участь позивача ОСОБА_1 у вихованні його дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши йому спілкування із донькою за наступним графіком: щоденно не менше двох годин на день.

Згідно висновку дільничного офіцера поліції Броварського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції Бондаренка Ю. по матеріалах ЄО №№3636, 3641 від 05.02.2021р., вбачається, що і позивач ОСОБА_1 , і відповідач ОСОБА_2 зверталися до правоохоронних органів щодо неправомірних дій ОСОБА_1 та неправомірних дій батьків відповідача, які перешкоджали позивачу бачитися з його малолітньою дочкою.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Вiдповiдно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. №2402-III, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

В силу ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком.

Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Приймаючи рішення суд також керується практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у п. 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Визначаючи способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд виходить з принципу рівності прав батьків на виховання дитини та особисте спілкування з нею, той з батьків з ким проживає дитина не повинен чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Судом також враховують найважливіші інтереси дитини, її вік та розвиток. Виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визначити позивачу ОСОБА_1 такі способи участі батька у спілкуванні з донькою - систематичні побачення дитини з ним в наступний спосіб: щоденно не менше двох годин на день.

У визначений спосіб суд вважає за можливе поступове налагодження відносин між батьком та малолітньою дочкою, яка, за слів матері дитини, з самого народження рідко бачила батька та не мала змоги до нього привикнути. Крім того, суд зазначає, що дитина не повинна бути заручником у неприязних стосунках колишнього подружжя, які склалися між позивачем та відповідачем, їхня поведінка повинна відповідати загальноприйнятим у цивілізованому суспільстві нормам поведінки обох батьків по відношенню до їхньої дитини.

За таких обставин, з урахуванням вищезазначеного та діючи в інтересах неповнолітньої дитини, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Керуючись Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. №2402-III, Конвенцією «Про права дитини», ст.ст. 19, 141, 153, 157, 158, 159 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши такі способи участі батька у спілкуванні з донькою - систематичні побачення дитини з ним в наступний спосіб: щоденно не менше двох годин на день.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський