Справа № 431/4164/20
Провадження № 22-ц/810/906/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів Кострицького В.В., Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Сінько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 27 жовтня 2020 року ухваленого судом у складі судді Форощука О. В.

у справі про розірвання шлюбу

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_1

встановив:

12 жовтня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом в якому просила розірвати шлюб укладений 14 листопада 2009 року між нею та відповідачем ОСОБА_1 .

Позов мотивований тим, що 14 листопада 2009 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 актовий запис № 596 виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції.

Від шлюбу подружжя має малолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сімейне життя сторін не склалося, стосунки розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, спільне господарство не ведуть, тривалий час мешкають окремо, шлюбних стосунків не підтримують.

Позивачка вказує, що примирення та збереження шлюбу неможливе.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 27 жовтня 2020 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для розгляду до Сєвєродонецького міського суду Луганської області за встановленою підсудністю.

За доводами апеляційної скарги, судом відкрито провадження та розглянуто дану справу з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності); висновки суду про обґрунтованість позову є помилковими, оскільки судом не повно з`ясовані усі обставини справи, а саме, не з`ясовано фактичних відносин сторін, дійсних причин даного позову, без врахування думки скаржника та інтересів малолітньої дитини, та без вжиття заходів до примирення подружжя; в порушення вимог 128 ЦПК України відповідач ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання, а позивачка в свою чергу навмисно вказала у позові колишню адресу постійного проживання та реєстрації у м. Старобільську Луганської області, за якою відповідач на час відкриття провадження у справі та ухвалення судом рішення не проживав, чим вважає ввела суд в оману, що позбавило відповідача подати до суду відзив на позовну заяву із наведенням своєї позиції щодо заявлених вимог ОСОБА_2 .

Також в порушення вимог ч.ч.1,6,7-9 ст. 187 ЦПК України судом після отримання 12 жовтня 2020 року позовної заяви поданої ОСОБА_2 , цього ж дня поспішно було відкрито провадження у даній справі, і лише 15 жовтня 2020 року направлено запит до відповідного органу стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, а отримавши 20 жовтня 2020 року відповідь щодо зняття останнього з реєстрації у місті Старобільську в зв`язку з його вибуттям до нового місця проживання у м. Сєвєродонецьк, суд повинен був відповідно до приписів встановлених ст. ст. 31, 187 ЦПК України направити дану справу до Сєвєродонецького міського суду Луганської області для розгляду.

Також скаржник вказує, що не звертався до суду із заявою про визнання позову ОСОБА_2 та про розгляд справи без його участі.

Позивачка правом на відзив не скористалася.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явились, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає вказаним нормам, з огляду на наступне.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з того, що позивачка звернувшись з даним позовом скористалась своїм правом припинити шлюбні відносини та наполягає на розірванні шлюбу, і оскільки збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, що є моральною основою шлюбу, а остання не має наміру на збереження шлюбу з відповідачем, з урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки причини, які стали підставою заявлених вимог є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

Апеляційним судом встановлені такі факти та обставини справи.

З 14 листопада 2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу подружжя має малолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою у м. Старобільську Луганської області.

Сторони тривалий час проживають окремо, відповідач з серпня 2020 року постійно проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане не заперечується відповідачем.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка, як на підстави позову посилається на припинення між нею та відповідачем фактичних шлюбних відносин з 2015 року та неможливість подальшого спільного життя, і збереження шлюбу.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 СК України).

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини 3 статті 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

У поданій 15 жовтня 2020 року до суду заяві позивачка ОСОБА_2 просила суд розглянути справу без її участі, позов підтримала.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву, яка датована 15 жовтня 2020 року (а.с. 19 ) шляхом її направлення 16 жовтня 2020 року до Старобільського районного суду Луганської області поштою ( а.с. 20) із зазначенням адреси відправника: АДРЕСА_1 , одержану та зареєстровану судом першої інстанції 22 жовтня 2020 року вх.№10063/20, про визнання позову та неможливість примирення, просив суд розглянути справу без його участі.

Вказану заяву від імені відповідача ОСОБА_1 судом першої інстанції враховано, про що зазначено у змісті оскаржуваного рішення.

Обставин того, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті права сторін, судом не встановлено.

Спору про майно чи місце мешкання малолітньої дитини сторін не заявлено.

Підсумовуючи вище наведене та ураховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає є вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_2 .

Доказів на спростування висновку суду першої інстанції скаржником не надано.

Разом з цим, вказаного висновку суд дійшов з порушенням норм процессуального права, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції врахував заяву відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності проте, матеріали справи не містять даних які б свідчили про належне повідомлення останнього про судовий розгляд справи призначений на 27 жовтня 2020 року о 13 годині, що відповідно до п. 3 ч.3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового рішення, оскільки скаржник посилається на вказане, в якості підстав в обґрунтування апеляційної скарги.

Отже, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з наведених підстав.

Колегія суддів, враховуючи встановлені обставини справи, конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (ст. 51 Конституції України), право особи припинити шлюбні відносини та недопущення примушування до збереження шлюбних відносин ( ч.1 ст. 24,ч.3,ч.4 ст.56 СК України), доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі № 308/6934/16-ц, від 21 березня 2019 року у справі № 569/1011/18-ц.

Довід апеляційної скарги стосовно порушення судом вимог ст. ст.27,31 ЦПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки недодержання судом правил територіальної підсудності у даній справі не встановлено.

Крім того, колегія суддів зауважує, що за частиною 2 статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти, або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Судом встановлено, що позивачка зареєстрована у м. Старобільську Луганської області, з якою постійно проживає малолітня дитина сторін донька ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, посилання скаржника про те, що він з серпня 2020 року зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , тому дана справа підсудна Сєвєродонецькому міському суду Луганської області є необґрунтованими.

Також, скаржник зазначаючи про невжиття судом заходів до примирення в апеляційній скарзі не ставить питання про надання строку для примирення.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав дійти висновку про порушення судом норм процесуального права які б призвели до неправильного вирішення даної справи по суті та скасування оскаржуваного рішення суду першої з інших підстав та відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 27 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 листопада 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, за актовим записом № 596.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище ОСОБА_4 .

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повної постанови - 22 лютого 2021 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

Н.В. Стахова