Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1426/19
Провадження № 2/494/72/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2021 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання - Козубенко О.О.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №494/1426/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ФГ «Тимчук В.Ф» про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення неотриманого прибутку,-
В С Т А Н О В И В:
До Березівського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з позовними вимогами до ОСОБА_3 , третя особа: ФГ «Тимчук В.Ф» про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення неотриманого прибутку.
вказаною земельною ділянкою. Відповідач відмовляється звільняти самовільно захоплену територію. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд задовольнити його позовні вимоги.
Відповідно до наказу №5-од від 01.03.2021 року про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину ( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 30.04.2021 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.
Справа неодноразово відкладалась у зв`язку з оголошенням карантину.
У судовому засіданні 15.03.2021 року позивач та представник позивача підтримав позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі.
Третя особа ФГ «Тимчук В.Ф.» просила розглядати позов без їх участі, з позовом згодні (а.с.44)
Дослідивши матеріали справи, врахувавши обставини, викладені позивачем та відповідачем у судових засіданнях, оцінивши і проаналізувавши докази, суд встановив наступне.
Відповідно до п.44 Договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України від 16.01.2013 року зі змінами та доповненнями (далі -ЦК України): «Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди».
З пояснень представника позивача, останні дізнались про нього під час надання відзиву, проте вважають, що державна реєстрація договору не була здійснена.
Суд зазначає, що державна реєстрація договорів оренди землі є офіційним визнанням і підтвердженим державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.
За приписами статті 13 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на момент, укладання вищенаведеного договору, «Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.».
Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що «договір оренди укладається у письмовій формі…», статтею 18 цього ж Закону встановлено, що «договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації».
Статтею 20 Закону України «Про оренду землі», передбачено, що «укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація оренди землі проводиться у порядку встановленому законом».
Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.
Разом із тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації.
Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідків.
Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.
Разом з цим, суд враховує, що положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права».
У рішенні Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року зазначено: Наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. Право орендаря на користування землею має економічну цінність та юридично належить орендарю і очікування набути майно або майнове право відповідно до закону або за договором (що має місце в даній справі) вважається законним та обґрунтованим, а відібрання в особи наданого їй права є порушенням Конвенції.
Більше того, в контексті положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому будь-яка особа, звертаючись до компетентного органу держави чи посадової особи про вчинення певних дій, виправдано сподівається на дотримання останніми при вчиненні таких дій вимог закону.
Так, у своїх рішеннях у справах «Рисовський проти України», «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Лелас проти Хорватії» Суд зазначав, що коли йдеться про питання щодо таких основоположних прав людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, оскільки на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик їхніх помилок і сприятимуть визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Як встановлено під час судового засідання , вказаний договір від 22.11.2011 року є діючим, оскільки позивачем він не оскаржувався та не визнавався недійсним.
Більш того, під час судового засідання позивач ОСОБА_1 повідомив, що отримував кошти від відповідача до 2017 року, які йому надавались відповідачем, оскільки останній обробляв його ділянку.
Разом з цим, відповідачем надано розрахунки про сплату орендної плати ОСОБА_1 з 2014 по 2018 роки (а.с.64-68).
За таких обставин, суд доходить висновку що вимога про витребування майна з відповідача є необґрунтованою.
Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст. 213, 215 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Виходячи з вище викладених обставин справи, які були встановлені у судовому засіданні, та нормативних положень Законів України, що регулюють питання укладання та виконання договору оренди землі, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви не підлягають стягненню з відповідача, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
Керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України , суд
Позону заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ФГ «Тимчук В.Ф» про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення неотриманого прибутку залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Третя особа: ФГ «Тимчук В.Ф.» (вул. Степна 1, с. Новокальчеве Березівського району Одеської області, )

Суддя І.А. Римар