Провадження № 2/643/2325/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року м. Харків

Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Тимош О.М.,

за участю секретаря судового засідання Ускової Я.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції,

встановив:

В грудні 2020 року позивач ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних з суми боргу за весь час прострочення у сумі 5331,57 грн та інфляційне збільшення з простроченої суми за весь період прострочення у розмірі 19 339,69 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Московського районного суду м.Харкова від 06.11.2017 ухвалено рішення у справі №643/846/17, яким, з урахуванням змін ухвалених постановою Апеляційного суду Харківської області від 22.03.2018, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг у сумі 83 080 грн. 46 коп, 3% річних у розмірі 4302,01 грн, інфляційне збільшення простроченої суми за весь час прострочення в сумі 18 789,28 грн, судовий збір у сумі 1090 грн 81 коп, а також витрати, пов`язані з правовою допомогою в сумі 6506 грн 67 коп.

У Московському відділі державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ у Харківській області на примусовому виконанні перебувають: виконавче провадження №56384354 на підставі виконавчого листа, виданого Московським районним судом м.Харкова від 16.04.2018 по справі №643/846/17, про примусове виконання рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 83 080 грн. 46 коп, 3% річних у розмірі 4302,01 грн, інфляційного збільшення простроченої суми за весь час прострочення в сумі 18 789,28 грн; виконавче провадження №56384273 на підставі виконавчого листа виданого судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судового збору у сумі 1090 грн 81 коп, а також витрати, пов`язані з правовою допомогою в сумі 6506 грн 67 коп. Зазначені виконавчі провадженні об`єднані у зведене виконавче провадження №57930755.

Позивач зазначає, що на виконання рішення в межах виконавчого провадження №56384354 були перераховані кошти у сумі 34 003,99 грн, на виконання виконавчого провадження №56384273 перераховано 7597,48 грн.

Позивач зауважив, що відповідно до положень ст.534 ЦК України у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання, у другу чергу проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу. На 17.12.2020 сума боргу ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 становить 69 167 грн 76 коп.

На підставі ст.625 ЦК України позивачем за період з 14.08.2017 по 28.12.2020 нараховано 3% річних з суми боргу за весь час прострочення у сумі 5331,57 грн та інфляційне збільшення з простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 19 339,69 грн.

Відповідач та його представник у встановлений судом строк своїм правом на подання відзиву на позов та надання доказів не скористалися.

31.12.2020 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представником відповідача подавалися клопотання про відкладення судових засідань, призначених на 29.01.2021 (а.с.34), на 22.02.2021 (а.с.49), які задовольнялися судом та розгляд справи відкладався на іншу дату.

Крім того, представником відповідача у судовому засіданні 15.03.2021 було подано клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату та витребування доказу (розрахунку заборгованості) у відділі виконавчої служби Московського району м.Харкова головного територіального управління юстиції. В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначає, що станом на березень 2021 року сума вказаного позивачем боргу суттєво зменшилася, оскільки відповідач в період останніх місяців сплатив декілька тисяч гривень, тому не відповідає вказаній у позові. Відповідач вважав за потрібне з метою об`єктивного та неупередженого розгляду цивільної справи витребувати розрахунок суми заборгованості відповідача за виконавчим провадженням №56384354, що є необхідним для вірного застосування судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права.

Судом було відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки представник відповідача 28.01.2021 отримав копію позову з додатками та мав достатньо часу для отримання доказів. Відповідачем не надано доказів неможливості отримати доказ самостійно, не надано доказів вжиття заходів для отримання цього доказу. Клопотання представника відповідача не відповідає вимогам ч.2 ст.84 ЦПК України та є таким, що не підлягає задоволенню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав позов частково, в якій саме сумі конкретно не зазначив, не заперечував право позивача на отримання 3% річних та інфляційних втрат, проте зазначив, що сума заборгованості розрахована позивачем не відповідає дійсності, відповідач здійснював платежі не лише через виконавчу службу, а й шляхом інших джерел.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини.

10.02.2015 ОСОБА_4 отримав в борг від ОСОБА_3 92 000 грн в строк до 10.06.2015 (а.с.5).

23.01.2017 до Московського районного суду м.Харкова було подано позовну заяву про стягнення боргу за зазначеною вище розпискою (а.с.6-9).

На заборгованість за розпискою позивачем було нараховано 3% річних за період 11.06.2015 13.08.2017 у сумі 4302,01 грн та інфляційні втрати за період липень 2015 року до липень 2016 року в сумі 18 789,28 грн (а.с.10,11).

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 06.11.2017 у справі №643/846/17, частково зміненим постановою апеляційного суду Харківської області від 22.03.2018, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг у сумі 83 080 грн. 46 коп, 3% річних у розмірі 4302,01 грн, інфляційне збільшення простроченої суми за весь час прострочення в сумі 18 789,28 грн, судовий збір у сумі 1090 грн 81 коп, а також витрати, пов`язані з правовою допомогою в сумі 6506 грн 67 коп (а.с.12-13, 14-17).

Постановою державного виконавця Московського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області від 11.05.2018 відкрите виконавче провадження №56384273 на підставі виконавчого листа виданого судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судового збору у сумі 1090 грн 81 коп, а також витрати, пов`язані з правовою допомогою в сумі 6506 грн 67 коп (а.с.18).

Постановою державного виконавця Московського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області від 11.05.2018 відкрите виконавче провадження №56384354 на підставі виконавчого листа виданого судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 106 171,75 грн (а.с.19).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» (виписка з рахунку) на картку ОСОБА_3 за період 10.12.2018-10.12.2020 надходили кошти від Московського ВДВС в межах виконавчого провадження №56384354 на загальну суму 37 003,99 грн (а.с.20-21).

Згідно розрахунків з урахуванням часткових оплат боргу відповідачем 3% річних від простроченої суми боргу за період з 14.08.2017 до 27.12.2020 складають 5331,57 грн (а.с.22), інфляційні втрати за серпень 2017 року - листопад 2020 року складає 19 339,69 грн (а.с.23).

Згідно з положеннями ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки наслідком невиконання ОСОБА_4 своїх обов'язків по зобов'язанню, оформленому розпискою від 10.02.2015, мало бути повернення грошових коштів, проте фактично кошти не повернуті в повному обсязі, внаслідок чого позивач звернувся за захистом своїх прав та заборгованість була стягнута рішенням суду. Заборгованість за рішенням суду в повному обсязі на користь позивача (стягувача у виконавчому провадженні) не стягнута, суд дійшов висновку про прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання по поверненню коштів за період з 14.08.2017 по 10.12.2020. Суд вважає, що зазначення позивачем останнім днем періоду прострочення 28.12.2020 не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем надано виписку по рахунку, на який надходять кошти на виконання судового рішення за період до 10.12.2020. Отже саме 10.12.2020 суд вважає останнім днем періоду, за який підлягає нарахування за ч.2 ст.625 ЦК України. Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних за весь час прострочення підлягають частковому задоволенню за період з 14.08.2017 по 10.12.2020. При цьому нарахування інфляційних втрат відбувається за повні місяці та підлягають стягненню за період серпень 2017 року листопад 2020 року.

Судом перевірено розрахунки інфляційних втрат та трьох процентів річних, зроблених позивачем. При цьому суми, отримані судом, перевищують зазначені позивачем у його розрахунках. Проте відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тому до стягнення з відповідача підлягають суми в межах заявлених вимог, а саме: інфляційні втрати в сумі 19 339,69 грн та 3% річних в сумі 5331,57 грн за період прострочення виконання грошового зобов'язання.

Що стосується аргументів представника відповідача щодо невідповідності суми заборгованості, на які нараховані 3% річних та індекс інфляції, сумі заборгованості, яка існує в дійсності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідачем доказів на спростування розміру заявлених позивачем позовних вимог суду не надано, підстав для витребування доказів судом не встановлено. Стверджуючи про погашення відповідачем боргу не лише через виконавчу службу, доказів на підтвердження сплати боргу іншим способом на рахунок позивача, не надав. Контррозрахунок нарахувань 3% річних та інфляційних втрат суду не надавав.

Розрахунок заборгованості виконавчої служби, на який посилається представник відповідача як на доказ на підтвердження меншого розміру заборгованості за рішенням суду, не може підтвердити надходження коштів на погашення заборгованості з інших джерел, ніж сплата через рахунок виконавчої служби, яка в свою чергу перераховує кошти, стягнуті на виконання рішення, позивачу.

Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України, тобто судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені в сумі, заявленій позивачем, в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 857,96 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2,5, 12,13, 76-82, 89, 141, 259, 354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 три відсотки річних з суми боргу за період з 14.08.2017 до 10.12.2020 у сумі 5331,57 грн, індекс інфляції за період серпень 2017 року по листопад 2020 року у сумі 19 339,69 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду, у сумі 857,96 грн.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати за клопотанням представника позивача на 29 березня 2021 року 14 годину 30 хвилин. Надати позивачу п`ять днів з дня ухвалення рішення для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м.Харкова.

Позивач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 17 березня 2021 року.

Суддя О.М.Тимош