11.03.2021 Справа № 756/3150/21
Унікальний номер судової справи 756/3150/21
Номер провадження 2-з/756/83/21
У Х В А Л А

11 березня 2021 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Банасько І.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Швадчака Андрія Романовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника Швадчака А.Р. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 10099,28 доларів США. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 16.03.2018 відповідач отримав від ОСОБА_4 в борг 9350 доларів США, що підтверджується розпискою, виданою відповідачем 16.03.2018 та зобов`язався повернути в строк до 01.06.2018, проте зобов`язання не виконав. 16.01.2020 між ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого ОСОБА_4 відступив ОСОБА_1 своє право грошової вимоги до боржника ОСОБА_2 за договором позики від 16.03.2018. Оскільки відповідач прострочив виконання взятого на себе за договором позики зобов`язання щодо повернення позики, ОСОБА_1 просила суд стягнути з нього на її користь заборгованість у розмірі 10099,28 доларів США.

Ухвалою суду від 11.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Одночасно з поданням позову до суду представником позивача Швадчаком А.Р. подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно, а також грошові кошти, які належать ОСОБА_2 і розміщені на будь-яких рахунках у будь-яких банківських установах (банках) в межах ціни позову - 10099,28 доларів США (еквівалент у гривні за курсом НБУ станом на 01.02.2021 - 284116,98 грн).

Заява мотивована тим, що 16.03.2018 ОСОБА_2 взяв в борг у первісного кредитора грошові кошти у сумі 9350,00 доларів США, представивши розписку про отримання грошових коштів у зазначеній сумі від 16.03.2018. Борг відповідач зобов`язався повернути у термін до 01.06.2018.

Але, як стверджувала позивач, кошти, отримані в борг, ОСОБА_2 досі у повному обсязі не повернув, безпідставно ухиляючись від зобов`язань, взятих на себе за договором позики.

16.01.2020 між первісним кредитором та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого первісний кредитор відступив ОСОБА_1 своє право грошової вимоги до боржника ОСОБА_2 за договором позики від 16.03.2018.

Оскільки відповідач прострочив виконання взятого на себе за договором позики зобов`язання щодо повернення позики, ОСОБА_1 пред`явила позов про стягнення заборгованості.

На думку заявника, невжиття заходу забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав ОСОБА_1 .

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах заяви докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як встановлено судом, заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, у заяві про забезпечення позову відсутні посилання на належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідачу належить на праві приватної власності будь-яке рухоме чи нерухоме майно, що не дає можливості суду оцінити співмірність застосування вказаних заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Більш того, заявник не зазначає з посиланням на докази те, що в будь-яких банківських установах відкриті рахунки на ім`я ОСОБА_2 , а також, що на цих рахунках знаходяться грошові кошти.

З огляду на зазначене, у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150-151, 153 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Швадчака Андрія Романовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.М. Банасько