Провадження № 2/750/354/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря - Левченко А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

06 грудня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визначити йому додатковий двомісячний строк для прийняття спадщини після смерті рідної тітки - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовано позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна тітка позивача - ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно. 24 травня 1991 року на випадок своєї смерті ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Тарасенко В.Г., яким все своє майно заповіла позивачу - ОСОБА_1 . У встановлений законом строк позивач не зміг скористатися своїм правом на прийняття спадщини, оскільки в період з 16 березня 2020 року по 08 серпня 2020 року існували обмеження, пов`язані з подоланням наслідків пандемії СОVID-19 і особам, які досягли 60 річного віку було заборонено або обмежено в можливості вільно пересуватися та реалізувати свої права, а тому позивач, якому виповнилося 66 років, не встиг у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, який закінчився 30 листопада 2020 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він зазначив, що позов підтримує.

Представник відповідача - Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи поклалась на розсуд суду.

Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9), у зв`язку із чим відкрилася спадщина на належне їй майно.

За життя, а саме 24 травня 1991 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Тарасенко В.Г., яким все своє майно, в тому числі квартиру АДРЕСА_1 , заповіла - ОСОБА_1 (а.с. 10-11).

Позивач зазначив, що в установлений законом строк він не зміг скористатися своїм правом на прийняття спадщини, оскільки в період з 16 березня 2020 року по 08 серпня 2020 року існували обмеження по всій території України, пов`язані з подоланням наслідків пандемії СОVID-19 і особам, які досягли 60 річного віку було заборонено або обмежено в можливості вільно пересуватися та реалізувати свої права, а тому позивач, якому виповнилося 66 років, не встиг у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, який закінчився 30 листопада 2020 року.

Відповідно до інформації Першої чернігівської державної нотаріальної контори спадкова справа щодо майна після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

Згідно з частиною першою та другою статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1272 Цивільного кодексу України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, при вирішенні справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. При цьому поважність таких причин повинна бути обов`язково обґрунтована.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 13 березня 2020 р. у справі № 314/2550/17.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилався на карантинні обмеження, які були запроваджені в Україні, зокрема в період з 16 березня 2020 року по 08 серпня 2020 року та в подальшому продовжувалися на нові періоди.

Пунктом 1 постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції станом на 23 квітня 2020 р.) був установлений з 12 березня 2020 року до 11 травня 2020 року на всій території України карантин. Відповідно до пп. 4 п. 3 Порядку проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб (затверджених Постановою КМУ № 211 від 11 березня 2020 року) (в редакції станом на 23 квітня 2020 року) особами, які потребують самоізоляції, є, зокрема, особи, які досягли 60-річного віку, крім державних службовців і працівників державних органів та органів місцевого самоврядування, народних депутатів України та депутатів місцевих рад, суддів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, а також осіб, які здійснюють заходи, пов`язані з недопущенням поширення COVID-19, забезпечують діяльність підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, які: провадять діяльність та надають послуги в галузях енергетики, хімічної промисловості, транспорту, у сферах інформаційно-комунікаційних технологій, електронних комунікацій, у банківському та фінансовому секторах, оборонній промисловості; надають послуги у сферах життєзабезпечення населення, зокрема у сферах централізованого водопостачання, водовідведення, постачання електричної енергії і газу, виробництва продуктів харчування, сільського господарства, охорони здоров`я; є комунальними, аварійними та рятувальними службами, службами екстреної допомоги населенню; включені до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави; є об`єктами потенційно небезпечних технологій і виробництв.

Пунктом 1 постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції станом на 11 травня 2020 року) був установлений з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. Відповідно до пп. 4 п. 3 Порядку проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб (затверджених Постановою КМУ № 211 від 11 березня 2020 року) (в редакції станом на 11 травня 2020 року) особами, які потребують самоізоляції, є, зокрема, особи, які досягли 60-річного віку, крім державних службовців і працівників державних органів та органів місцевого самоврядування, народних депутатів України та депутатів місцевих рад, суддів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, а також осіб, які здійснюють заходи, пов`язані з недопущенням поширення COVID-19, забезпечують діяльність підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, які: провадять діяльність та надають послуги в галузях енергетики, хімічної промисловості, транспорту, у сферах інформаційно-комунікаційних технологій, електронних комунікацій, у банківському та фінансовому секторах, оборонній промисловості; надають послуги у сферах життєзабезпечення населення, зокрема у сферах централізованого водопостачання, водовідведення, постачання електричної енергії і газу, виробництва продуктів харчування, сільського господарства, охорони здоров`я; є комунальними, аварійними та рятувальними службами, службами екстреної допомоги населенню; включені до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави; є об`єктами потенційно небезпечних технологій і виробництв.

Пунктом 1 постанови КМУ № 392 від 20 травня 2020 р. «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» (в редакції станом на 20 травня 2020 року) з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 був установлений карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Відповідно до п. 6 постанови КМУ № 392 від 20 травня 2020 р. «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» обов`язковій самоізоляції підлягають, зокрема, особи, які досягли 60-річного віку, крім державних службовців і працівників державних органів та органів місцевого самоврядування, народних депутатів України та депутатів місцевих рад, суддів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, а також осіб, які здійснюють заходи, пов`язані з недопущенням поширення COVID-19, забезпечують діяльність підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, які: провадять діяльність та надають послуги в галузях енергетики, хімічної промисловості, транспорту, у сферах інформаційно-комунікаційних технологій, електронних комунікацій, у банківському та фінансовому секторах, оборонній промисловості; надають послуги у сферах життєзабезпечення населення, зокрема у сферах централізованого водопостачання, водовідведення, постачання електричної енергії і газу, виробництва продуктів харчування, сільського господарства, охорони здоров`я; є комунальними, аварійними та рятувальними службами, службами екстреної допомоги населенню; включені до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави; є об`єктами потенційно небезпечних технологій і виробництв.

В подальшому постановою КМУ № 392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» карантин був продовжений до 31 липня 2020 року.

Постановою КМУ № 641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин встановлювався з 1 серпня до 31 серпня 2020 року та продовжувався до 31 жовтня 2020 року та 31 грудня 2020 р.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому в період дії в 2020 році карантинних обмежень у йому було 66 років.

Таким чином карантинні обмеження, щодо самоізоляції осіб, які досягли 60-річного віку є поважною причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після померлої тітки.

Враховуючи викладене та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин.

Крім того, пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, а саме 6 днів (з яких два дні є вихідними), а тому суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим приходить до висновку, що вимоги позивача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 681/203/17-ц, провадження № 61-26164св18.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до Чернігівської міської ради (місцезнаходження юридичної особи: вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, ідентифікаційний код юридичної особи - 34339125) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визнати пропуск строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , поважним.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для прийняття спадщини протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя