КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №370/1810/20 Головуючий у І інстанції -Мазка Н.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 01 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

встановив:

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвокат Андрієнко Сергій Володимирович звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що в провадженні Макарівського районного суду Київської області перебуває справа №370/1810/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

У своїй зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 просить суд: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: визнати право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину автомобіля «ЛЕКСУС» RХ-350 державний номерний знак НОМЕР_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Ѕ частину депозитних вкладів, зроблених у 2016-2017 роках в банківських установах та фактично отриманих на них процентів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Ѕ частину боргових зобов`язань ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перед громадянином України ОСОБА_3 за договором позики від 28.02.2017 року в розмірі 1000000 доларів США та 24432618.00 гривень, а саме 500000.00 доларів США та 12216309.00 гривень; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати.

Загальна сума грошових вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 становить понад 52703053.58 гривень.

Як стало нещодавно відомо ОСОБА_2 відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 звільнена з роботи, а тому джерела доходів, крім пасивних, у неї відсутні.

Таке становище, цілком вірогідно, неминуче призведе до того, що ОСОБА_1 почне позбавлятися наявних у неї активів, які, зокрема, є спільним майном подружжя та підлягають поділу.

У заяві ОСОБА_2 просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,1 кв.м, житловою площею: 19,9 кв.м, яка складається з 1-ї житлової кімнати, та яка на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;накласти арешт на автомобіль «ЛЕКСУС» RХ-350 державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 );заборонити видаткові операції з депозитних рахунків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в усіх установах банків де відкриті такі рахунки, зокрема, але не виключно, в таких, що відомі позивачу, як:

1)в АТ «УНІВЕРСАЛ» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19);

2)в АТ «ОЩАДБАНК» (м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г);

3) в АТ «СБЕРБАНК» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46);

4) в АТ «СБЕРБАНК» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46);

5)ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, адреса для листування: 49044, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30);

6)в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (ПУМБ) (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4);

7)в АТ «АЛЬФА-БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100);

8)в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32);

9)в АТ АБ «УКРГАЗБАНК» (01030, вул. Б. Хмельницького, 16-22);

10)в АТ «МІСТО БАНК» (м. Київ, провул. Несторівський, 6-А, головний офіс - м. Одеса, Фонтанська дорога, 11);

11)в ПАТ «БАНК СІЧ» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 63);

12)в АТ «МЕТА БАНК» (69006, м. Запоріжжя, пр.. Металургів, 30);

13)в АТ «ВТБ» (01024, м. Київ, бул. Т.Шевченка, 8/26);

14)в АТ «ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК» («УКРЕКСІМБАНК») (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127);

15)в ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ» (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 6/1);

16)в АТ «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30).

В обгрунтування заяви посилаєвся на те, що оскільки ОСОБА_1 добровільно відмовляється поділити спільне майно подружжя, що призвело до виникнення судового спору, існує реальна загроза втрати цього майна до моменту вирішення справи судом, тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 01 жовтня 2021 року заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвоката Андрієнко Сергія Володимировича - задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,1 кв.м, житловою площею: 19,9 кв.м, яка складається з 1-ї житлової кімнати, та яка на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить в зв`язку з порушенням судом норм процесуального права ухвалу суду в частині забезпечення позову скасувати, посилаючись на те, що арешт накладений на майно, яке не є предметом поділу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №248073537 від 14.03.2021 року, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Задовольняючи заяву про забезпечення позову в частині, суд виходив з того, що невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки майно, яке належить відповідачеві на праві приватної власності на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути (бути відчуженим), зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення; забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру є адекватним, співвідноситься з предметом позову, а тому зазначений захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, тому клопотання позивача про накладення арешту є обґрунтованим та накладення арешту є необхідним для забезпечення виконання рішення у справі у разі задоволення позову.

Проте такі висновки суду не відповідають матеріалам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

У відповідності до приписів ч.ч 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин 1, 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову наведені у ст. 152 ЦПК України.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалене тільки у відповідності до заявлених вимог. Отже, конкретний вид забезпечення позову повинен застосовуватися у разі необхідності та бути співмірним із заявленими вимогами.

У відповідності з абз. 2 п. 1, абз. 1, 3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду).

При цьому, відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Виходячи з роз`яснень, наданих Верховним Судом України у п. 4 постанови Пленуму за №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що квартира, на яку накладено арешт, та яка на праві власності належить ОСОБА_1 не є предметом поділу спільного сумісного майна подружжя, тобто не належить відповідачу.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу щодо забезпечення позову, який застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи щодо забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року по справі № 381/4019/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Таким чином, інститут забезпечення позову є важливим інструментом для захисту прав сторін та реалізації подальшого реального виконання судових рішень. При постановленні ухвал про забезпечення позову суду необхідно дотримуватись балансу рисків, які пов`язані з реальним майбутнім ухиленням від виконання судового рішення та обмеженні прав сторін судового провадження.

Проте, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про скасування оскарженої ухвали в частині задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки заявником не підтверджена доказами наявність фактичних обставин про достатньо обґрунтоване для забезпечення позову припущення, з якими пов`язується застосування такого виду забезпечення позову, тому в цій частині ухвала не відповідає положенням цивільного процесуального законодавства.

Отже, апеляційний суд відповідно до ст. 376 ЦПК України через неповне з`ясування обставин, порушення норм процесуального права дійшов висновку про скасування ухвали суду першої інстанції в частині задоволення заяви про забезпечення позову.

В іншій частині ухвала суду не оскаржувалась.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381,382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 01 жовтня 2021 року в частині задоволення заяви представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , адвоката Андрієнко Сергія Володимировича скасувати та ухвалити по справі в цій частині нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Андрієнко Сергія Володимировича про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,1 кв.м, житловою площею: 19,9 кв.м, яка складається з 1-ї житлової кімнати, та яка на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник