Провадження № 2-з/521/59/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про розгляд заяви про забезпечення позову

15 березня 2021 року місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Леонов О.С., розглянувши заяву представника позивача, адвоката Садаклієва Івана Ілліча про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання наказу про внесення змін у посадову інструкцію, незаконним, протиправним та скасування його та про стягнення моральної шкоди заподіяної в наслідок незаконних дій та переслідування роботі, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про визнання наказу про внесення змін у посадову інструкцію, незаконним, протиправним та скасування його та про стягнення моральної шкоди заподіяної в наслідок незаконних дій та переслідування на роботі.

12.03.2021 року вх№ ЕП - 5230 від представника позивача адвоката Садаклієва І. І. надійшла заява про забезпечення позову, у якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу начальника виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо станції «Одеса-Головна» філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» Сидоренка С.В. за №ПКВЧД-3-04/978 від 27.08.2020 року «Про внесення змін у посадову інструкцію інженера 2 категорії ОСОБА_1 », до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим за наслідками розгляду цивільної справи.

Заяву обґрунтовано наступними фактичними обставинами.

Відповідач вимагає у позивачки приступити до виконання своїх обов`язків згідно з Наказом №ПКВЧД-3-04/978 від 27.08.2020 року «Про внесення змін у посадову інструкцію інженера 2 категорії ОСОБА_1 », який є предметом спору. У зв`язку з тим, що сторона позивача вважає зазначений наказ незаконним та протиправним вимушені звернутися до суду з даною заявою.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, судом не встановлено необхідності у виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням, а також не встановлено необхідності призначення заяви про забезпечення позову до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно із ст. 149 ч. 1, 2 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до ст. 153 ч. 1 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно з положеннями пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, розглянувши вищезазначену заяву, враховуючи обґрунтування заявника, приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у обраний ним спосіб, враховуючи наступне.

Відповідність забезпечувальних заходів заявленій вимозі полягає у відповідності майнового інтересу заявника заходам, про застосування яких він клопоче перед судом. Так, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків, в даному випадку, зупинення дії наказу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками, які настануть, в даному випадку, внаслідок зупинення дії наказу відповідача.

Суд вважає, що заходи забезпечення позову, про які клопоче заявник, не є співмірними, адекватними і необхідними для забезпечення виконання судового рішення, невжиття таких заходів не може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд дослідивши зміст позовних вимог та заяву про забезпечення позову, прийшов до висновку, що обраний заявником вид заходів забезпечення позову фактично є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог по суті справи.

Згідно із ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Судом враховано, що зокрема наявність ознак протиправності оскаржуваного наказу може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Застосування заходів забезпечення позову в цьому випадку фактично вирішує справу по суті предмету позову.

Забезпечення позову у спосіб тотожний задоволенню заявлених позовних вимог є порушенням ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 149-153, 258-261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача, адвоката Садаклієва Івана Ілліча про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання наказу про внесення змін у посадову інструкцію, незаконним, протиправним та скасування його та про стягнення моральної шкоди заподіяної в наслідок незаконних дій та переслідування роботі,- відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання (підпункти 8, 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, а в разі подання такої скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Леонов

15.03.21