Провадження № 6/760/475/21
Справа № 760/6115/21
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні подання

про примусове проникнення до житла

17.03.2021 Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

розглянувши матеріали подання державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дербак М.В. (далі - держвиконавець Дербак М.В.), стягувач: ОСОБА_1 ; боржник: ОСОБА_2 , про примусове проникнення до житла боржника,

В С Т А Н О В И В:

Надходження подання та його доводи

15.03.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшло подання держвиконавця Дербак М.В. про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, а саме до квартири АДРЕСА_1 , з метою опису й арешту майна, що належить на праві власності боржнику, для подальшої його реалізації в рахунок погашення боргу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2021 для розгляду зазначеного подання визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Правовою підставою внесення подання вказано ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - ЗУ «Про виконавче провадження»).

Подання обґрунтоване наступним:

«На виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження ВП № 52932138, (дата зведеного виконавчого 19.11.2016) яке складається з чотирьох виконавчих проваджень, на суму 564096,33, грн, до складу якого входить виконавче провадження № 51008535( дата відкриття 10.05.2016 року) з примусового виконання виконавчого листа № 760/3793/15-ц виданого 26.04.2016 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 220257,56 грн., виконавче провадження № 61356976 з примусового виконання виконавчого листа № 760/6103/19 від 29.01.2020 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» 25000 грн, та виконавче провадження № 47423056 (дата відкриття 47423056) з примусового виконання виконавчого листа № 2- 4888/13 виданого 12.11.2014 року виданою Апеляційним судом м. Києва про стягнення в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 855732,52 грн.

17.06.2015 державним виконавцем Шевчук А.Ю., винесено постанову про розшук всього майна боржника.

06.05.2016 державним виконавцем Лебедєвою Л.Ю, винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, яка направлена до Регіонального сервісного центру МВС України.

11.11.2016 державним виконавцем Лебедєвою Л.Ю., винесена постанова про розшук майна боржника, а саме транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ 320 G 3199, 1996 року випуску, колір ЧОРНИЙ, № шасі WDB4 НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , днз НОМЕР_3 , та направлена до Регіональною сервісного центру МВС України в м. Києві.

08.05.2015 внесено запис № 15338166 про арешт майна боржника до Державного реєстру обтяжень рухомого майна ( далі - ДРОРМ).

12.08.2016 внесено запис № 15932325 про арешт майна боржника до ДРОРМу.

12.11.2016 внесено запис № 16046742 про арешт майна боржника до ДРОРМу.

02.05.2018 внесено запис № 16850933 про арешт майна боржника до ДРОРМу.

13.02.2019, 21.10.2019, 16.09.2020, державним виконавцем Мигловцем Л.М., державним виконавцем здійснено вихід, за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно акту встановлено, що двері квартири ніхто не відчинив, залишено вимогу боржнику з`явитись до державного виконавця.

22.10.2020 внесено запис № 28217912 про арешт майна боржника до ДРОРМу.

Державним виконавцем Дербак М.В. направлено запит до Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві про надання інформації щодо транспортного засобу, який був оголошений в розшук та причини вилучення запису з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки Єдиний реєстр боржників утворився відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року (набрав чинності 5 жовтня 2016 року) та Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження від 5 серпня 2016 року (набирає чинності 5 січня 2017 року), тому виконавчі провадження, які були зареєстровані до 2017 року внести запис до Єдиного реєстру боржників не має можливості.

10.03.2021 державним виконавцем Дербак М.В. внесено запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 28635255.

Державним виконавцем направлені електронні запити до органів МВС щодо зареєстрованих транспортних засобів, до органів ДФС України стосовно джерел отримання доходів боржника, рахунків відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, до ПФУ.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Згідно відповіді МВС за боржником транспортних засобів не виявлено.

Згідно відповіді ПФУ інформації щодо боржника не знайдено.

11.03.2021 державним виконавцем Дербак М.В., керуючись ст. 56 Закону винесено постанову про арешт коштів боржника, підписану цифровим підписом та направлену в електронному вигляді до Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" Акціонерного товариства "Універсал Банк" Акціонерного товариства "ОКСІ банк" "Акціонерного товариства "ТАСкомбанк" Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" Публічного акціонерного товариства "Банк Восток", Акціонерне товариство "ПроКредит Банк"

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником зареєстрована квартира, загальною площею 42,4, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Інші відомості стосовно майна боржника відсутні.

11.03.2021 державним виконавцем Дербак М.В. направлено доручення про опис вищевказаного майна боржника до Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

11.03.2021 державним виконавцем Дербак М.В., здійснено вихід з метою опису майна боржника, а саме 1/4 частини квартири, яка належить йому на праві власності, за адресою: АДРЕСА_2 , про що складений відповідний акт, згідно якого встановлено, що боржник на даний момент знаходиться у відрядженні, за вказаною адресою (зі слів ОСОБА_5 ) вже понад рік не проживає.

Згідно Інформаційної довідки Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 25.04.2018 боржник є засновником Товариства з обмеженою відповідальні. гю "НОРДВІНС", (м. Київ,Святошинський район, вулиця Підлісна, 1, офіс 8). Державним виконавцем Дербак М.В., направлено до Святошинської районної адміністрації м. Києва постанову про арешт корпоративних прав, які належать боржнику.

Державним виконавцем Дербак N В., направлено вимогу до AT «ОТП Банк» про надання інформації про відкриті розрахункові рахунки боржника, залишок грошових коштів та інформацію по руху коштів.

11.03.2021 державним виконавцем Дербак М.В., направлено запит до Державної служби України з безпеки на транспорті про зареєстровані морські та річкові судна боржника.

Державним виконавцем Дербак М.В, направлено запит до Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУМЮ, згідно якого ОСОБА_2 зареєстрований у шлюб з ОСОБА_6 актовий запис про шлюб № 2621).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_6 відомості щодо права спільної сумісної власності відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону «сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник», оскільки ОСОБА_6 не є стороною виконавчого провадження та станом на момент наданні відповіді, стосовно неї у виконавчої служби не відкрито жодного виконавчого провадження, тому звернути стягнення на кошти та майно не має можливості. Керуючись п. З Порядку «Надання інформації Державною податковою службою України на запити органів державної виконавчої служби та приватних виконавців» інформаційна взаємодія здійснюється виключно в електронній формі засобами телекомунікаційного зв`язку з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «Про захист персональних даних». Державне підприємство «Національні інформаційні системи», яке є адміністратором автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - Система), забезпечує передачу до Державної податкової служби Україна запитів, сформованих органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями за допомогою Системи».

11.03.2021 державним виконавцем Дербак М.В., направлено виклик ОСОБА_2 з`явитись до державного виконавця для надання письмових пояснень щодо не виконання рішення суду на 22.03.2021 об 10:00 годині.

12.03.2021 державним виконавцем направлено запит до прикордонної служби України щодо перетину кордону боржника.

12.03.2021 державним виконавцем Дербак М.В., направлено на адресу стягувача постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене та постанови про відкриття з ідентифікатором доступу (номер відправлення: 320).

Перевіркою вхідної кореспонденції скарга ОСОБА_1 від 17.02.2021 до Відділу не надходила.

Додатково повідомляємо, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 39673733, з примусового виконання Ухвали від 03.09.2013 № 2-4888/13, про накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_2 в межах 855612,52 грн.: - транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ 320 G 3199, 1996 року випуску, колір ЧОРНИЙ, № шасі НОМЕР_4 , № двигуна НОМЕР_2 , днз НОМЕР_3 ; - 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

05.09.2013 державним виконавцем Цапенко С.М., винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

10.09.2013 державним виконавцем Цапенко С.М, внесено запис № 13896007 про арешт майна боржника до ДРОРМу.

24.09.2013 державним виконавцем Цапенко С.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним, повним його виконанням

З метою забезпечення повного фактичного виконання рішення суду необхідно здійснити опис квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно Закону України «Про виконавче провадження» «Сторони зобов`язані письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провіщення, встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Боржник зобов`язаний у строк, встановлений державним виконавцем, надати достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, рахунки в банківських та фінансових установах, своєчасно з`явитися за викликом державного виконавця, письмово повідомити державного виконавця про майно, що перебуває в заставі або у цілих осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм права ш з метою забезпечення повного і своєчасного вчинення виконавчих дій».

Вимоги, які направлялись боржнику до відділу державної виконавчої служби Солом`янського району управління юстиції у місті Києві не повертались.

У зв`язку з неодноразовим не реагуванням боржника на вимоги та на тривале невиконання виконавчого документа тягне за собою порушення строків виконання вищевказаного рішення Солом`янського, а також надходження скарг від стягувача».

При цьому держвиконавець звертає увагу на приписи п. 13 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якого державний виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла, житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, або іншої особи, в якої перебуває майно боржника, чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Процесуальні дії суду щодо забезпечення явки ініціатора подання

Про призначення судового засідання на 17.03.2021 держвиконавця Дербак М.В. було повідомлено телефонограмою суду. Додатково судова повістка направлялась електронною поштою на офіційну адресу Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

За повідомленням секретаря судового засідання, який здійснював телефонограму, держвиконавець повідомив про неможливість явки у судове засідання 17.03.2021, разом з тим будь-яких письмових заяв та клопотань до суду на момент розгляду подання не надійшло.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

У судове засідання 17.03.2021 для підтримання внесеного подання держвиконавець Дербак М.В. або будь-який інший представник відповідної виконавчої служби не з`явився. Будь-яких заяв та клопотань від виконавчої служби щодо розгляду справи не надійшло.

З урахуванням визначених у ч. 2 ст. 439 ЦПК України строків розгляду відповідних подань, суд дійшов до висновку про можливість розгляду внесеного подання за наявними матеріалами без участі держвиконавця.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Мотиви суду

Дослідивши матеріали подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Таким чином законодавцем з метою унеможливлення порушення прав боржника фактично запроваджено судовий контроль за діями виконавців, які полягають у наданні дозволу на таке проникнення саме за ухвалою суду.

Разом з тим, суд наголошує, що відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Подібні положення містить ст. 311 Цивільного кодексу України, за змістом якої житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення в ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із рятуванням життя людей та майна або з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, законом може бути встановлено інший порядок проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення в них огляду та обшуку.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага (абз. 5 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України від 31.05.2011 № 4-рп/2011).

Виходячи з наведеного, державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу або звернення стягнення, зобов`язаний керуватися нормами ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема, звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника, а у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

Аналіз положень ЗУ «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Оскільки законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване, то це свідчить, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності відповідних обґрунтованих підстав та беззаперечних доказів на їх підтвердження.

Суд враховує, що як вбачається з положень ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Суд зазначає, що сам по собі факт перебування на праві власності у боржника ј частини квартири АДРЕСА_1 , не підтверджує фактичне проживання боржника за цією адресою та наявність у квартирі його майна, яке можливо описати, арештувати та реалізувати в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом.

Суд наголошує, що у разі проникнення до житла чи іншого володіння особи, яка не є учасником виконавчого провадження, у поданні мають бути вказані обставини, які б свідчили про її інформування про необхідність вчинення дій щодо передачі майна, належного боржникові, для подальшого звернення стягнення на нього.

Враховуючи те, що квартира, до якої державний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення, належить лише в ј частині боржнику ОСОБА_2 , то виконавцем не вирішене питання щодо залучення осіб, які є власниками інших частин квартири, не взято до уваги їх інтереси щодо захисту їх права власності, оскільки у поданні про примусове входження до житла не надано належного підтвердження про інформування інших власників, яким належить на праві приватної власності житло, до якого застосовується примусове входження.

Зазначення доказів, що підтверджують інформування особи, якій належить право власності на житло, до якого ставиться питання про примусове проникнення, є обов`язковим, оскільки вирішення такого питання може порушити законні права та інтереси інших особи, яка не беруть участь у виконанні рішення суду, на підставі якого внесено подання.

Крім того, суд враховує, що відповідно до вимог ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п.п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази, на підтвердження отримання боржником ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів державного виконавця, а також повідомлення боржника про намір державного виконавця провести опис його майна.

Отже з наданих суду матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржник знав про вчинення державним виконавцем відповідних дій та заходів, спрямованих на виконання судового рішення.

Державним виконавцем в обґрунтування доцільності проникнення до квартири, не надано доказів, що ним вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, не використані всі права надані виконавцям, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій, як то встановлення не лише належності на праві власності вказаної квартири боржнику, а і реєстрацію боржника у вказаній квартирі, його фактичне проживання за вказаною адресою.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджав вільному доступу державного виконавця до житла, а додані до подання акти виконавця, на думку суду, не можуть вважатися таким доказом, оскільки, в них зазначено, що «на неодноразові дзвінки квартири ніхто не відчиняв», що не може свідчити про перешкоджання саме боржником у вільному доступі до свого житла державному виконавцю.

Отже подання державного виконавця не містить доказів як того, що боржник отримав повідомлення про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису його майна, так і того, що боржник чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений час для вчинення виконавчих дій, та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

При розгляді подання держвиконавця суд також бере до уваги правову позицію, викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/41727/19-ц (провадження № 61-19942св19) за змістом якої:

«Як зазначено у ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною 1 ст. 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Матеріали справи не містять доказів про те, що боржник ОСОБА_1 був обізнаний про намір приватного виконавця виконавчого округу міста Києва вчинити виконавчі дії з опису та арешту його майна, яке перебуває у банківській скриньки, оскільки відповідні процесуальні документи виконавчого провадження не були вручені останньому.

Установивши, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва не надано суду належних доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджанню ним у здійсненні виконавчих дій, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва про примусове відкриття банківської скриньки, що перебуває у користуванні боржника».

На підставі викладеного суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити у зв`язку з недоведеністю та передчасністю.

Враховую наведене, керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 439 ЦПК України, ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Дербак М.В. Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_4 , ј частки якої належить боржнику, ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

/

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, оскільки інше не передбачено ЦПК України (ч. 1 ст. 261 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич