У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Зотько Т.А.

за участю секретаря судового - Ковальової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЮНІКО ФІНАНС» про заміну сторони стягувача у справі № 754/20018/14-ц, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» в лютому 2021 року звернулось до суду із заявою, в якій просить замінити сторону виконавчого провадження, а саме зі стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Юніко Фінанс».

В обґрунтування заяви вказує на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2015 року у справі №754/20018/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ДельтаБанк» заборгованість за кредитним договором № 1101/0208/88/024 від 18.02.2008 року у сумі 285217, 34 грн.

За результатами відкритих електронних торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону від 30.07.2020 року № UA-EA-2020-07-13-0000006-b, між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» укладений договір про відступлення права вимоги від 16.09.2020 року №2305/К/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за №475. Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» набув усі права кредитора та іпотекодержателя, зокрема за кредитним договором № 1101/0208/88/024 від 18.02.2008 року, що укладений між Банком та ОСОБА_1 , за іпотечним договором від 19.02.2007 б/н посвідчений приватним нотаріусом Сімферопольського нотаріального округу Григорєвою М.Н., зареєстровано в реєстрі за № 920, що укладений між банком та ОСОБА_3 , та договором поруки від 18.02.2008 № № 1101/0208/88/024-Р-2, що укладений між Банком та ОСОБА_2 , в забезпечення кредитного договору.

Представник заявника до суду не з`явився, про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином.

Інші учасники судового розгляду до суду також не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи в суді.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2015 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вирішено стягнути на користь Банку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 солідарно заборгованість за Кредитним договором № 1101/0208/88/024 від 18.02.2008 року в сумі 285217, 34 грн.

На підставі заяви представником Банку 01.02.2016 року були отримані виконавчі листи по справі.

Ухвалою судді від 22.02.2019 року було задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» та вирішено поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-913/15 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за Кредитним договором № 1101/0208/88/024 від 18.02.2008 року в сумі 285217, 34 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 2852, 17 грн., - щодо стягнення коштів з боржника ОСОБА_2

Ухвалою судді від 28.02.2019 року відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою від 15.04.2019 заяву ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, вирішено повернути заявнику.

Відповідно до протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-07-13-0000006-b, сформованого 30.07.2020, найменування активів (майна) лоту (склад лоту) кредитний портфель, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 860 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою, 5 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 11 кредитними договорами, що забезпечені іншою заставою та 2 беззаставними кредитними договорами, переможцем аукціону є ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс».

За придбання активу згідно з протоколом вказаного електронного аукціону ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» сплатив 5 110 000,00 грн, про що свідчить платіжне доручення №104 від 26.08.2020 року.

16.09.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги №2305/К/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за №475. Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» набув усі права кредитора та іпотекодержателя, зокрема за кредитним договором № 1101/0208/88/024 від 18.02.2008 року, що укладений між Банком та ОСОБА_1 , за іпотечним договором від 19.02.2007 б/н посвідчений приватним нотаріусом Сімферопольського нотаріального округу Григорєвою М.Н., зареєстровано в реєстрі за № 920, що укладений між банком та ОСОБА_3 , та договором поруки від 18.02.2008 № № 1101/0208/88/024-Р-2, що укладений між Банком та ОСОБА_2 , в забезпечення кредитного договору.

Отже ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» набуло право вимоги грошових коштів від відповідачів.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення «Конституційного Суду України від 25.04.2012 року №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторонидозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, та не обмежуючись, у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі №5011-33/18786-2012, Постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №327/378/16-ц, Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №2-н-148/09.

У ч. 1 ст. 512 ЦК України вказано, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язані в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України від 20 листопада 2013 року, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190).

До цього ж, у відповідності до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, так як наведені в ній доводи є обґрунтованими та такими, що не суперечать представленим по справі доказам.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 378, 442 ЦПК України, ст.ст. 11, 512, 514, 515 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЮНІКО ФІНАНС» про заміну сторони стягувача у справі № 754/20018/14-ц - задовольнити.

Замінити сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЮНІКО ФІНАНС» (, місцезнаходження: 03035, місто Київ, вул. Сурікова, буд.3) з примусового виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі 754/20018/14-ц по справі ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: