Справа № 595/1373/20
Провадження № 2/595/25/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2021 місто Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Созанської Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Ковалівського Б.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката Рукавця О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бучач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування спричиненої моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення 6952 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди, спричиненої в результаті адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 28 серпня 2020 року о 13 год. 00 хв. у м. Бучач по вул. Б. Хмельницького, 78 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Тойота, н.з. НОМЕР_1 , перуваючи в стані алкогольного сп`яніння, допустив наїзд на дитячу коляску, з якою пішохід ОСОБА_1 проходив по вулиці, внаслідок чого дитячу коляску було пошкоджено, позивач в результаті удару травмував кисть руки виступаючими частинами автомобіля, та пережив сильне душевне хвилювання, а його син ОСОБА_3 , який знаходився в момент удару в дитячій колясці, зазнав психологічного стресу. Крім цього, позивач переживає фобію страх від проїжджаючих повз нього автомобілів, що суттєво ускладнює йому життя. Постійні хвилювання впливають на самопочуття позивача, тривога не дає змоги спокійно пройти по вулиці. В результаті даної ДТП потерпілому ОСОБА_1 спричинено матеріальну шкоду в загальній сумі 6952 грн., а саме вартість дитячої коляски 6450 грн., витрати на обстеження сина в сумі 450 грн. та 52 грн. на обстеження кисті руки. Крім цього завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 50000 грн.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2020 року відкрито провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування спричиненої моральної та матеріальної шкоди та призначено справу до підготовчого судового засідання на 19 жовтня 2020 року об 11 год. 00 хв.

13 листопада 2020 року представником позивача, адвокатом Рукавцем О.В. подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду в сумі 7152 грн. та моральну шкоду в сумі 70000 грн., а також судові витрати, мотивуючи тим, що в результаті ДТП, що мала місце 28 серпня 2020 року в м. Бучач, ОСОБА_1 спричинено травму 4-го пальця лівої руки, весь час він відчував біль та дискомфорт, що спонукало його звернутися до лікаря. 15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 пройшов обстеження в медичному центрі, оплативши медичні послуги в сумі 200 грн., де виявлено авульсивний (відривний) перелом четвертого пальця лівої руки.

Згідно ухвали Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2020 року підготовче судове засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування спричиненої моральної та матеріальної шкоди закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив, просив суд стягнути в його користь з відповідача матеріальну шкоду, а саме вартість дитячої коляски в сумі 6450 грн., витрати на обстеження сина в сумі 200 грн. та 52 грн. на обстеження кисті руки, моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 70000 грн., а також судові витрати п справі, які складаються із судового збору, витрат на правову допомогу та витрат, понесених за проведення експертного дослідження вартості дитячої коляски. Пояснив, що 28 серпня 2020 року, приблизно о 13 год. в м. Бучач по вул. Б.Хмельницького він здійснював прогулянку з сином, який перебував в дитячій колясці. В цей час повз нього на великій швидкості пролетів автомобіль під керуванням п`яного ОСОБА_2 , який збив дитячу коляску з сином, в результаті чого він травмував кисть руки та пережив сильне душевне хвилювання, а син зазнав психологічного стресу та легких ушкоджень. Позивач звертався до медичного центу «Ортоклініка» за допомогою, де було виявлено авульсивний (відривний) перелом четвертого пальця правої руки. В результаті даної ДТП йому спричинено матеріальну шкоду. Крім того позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у сильних особистих моральних переживаннях за здоров`я сина, пошкодження майна; у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження звичного способу життя; психологічного стресу, який він отримав в результаті ДТП. ОСОБА_1 зазначив, що 28 серпня 2020 року, гуляючи з дитиною, він почув звук автомобіля, повернув голову і побачив, як на нього разом з дитиною на великій швидкості рухався автомобіль. Позивач відчув дійсну загрозу його життю та життю його сина. Коли від удару автомобіля коляска із дитиною відлетіла в сторону, позивач намагався чимшвидше повернути коляску і знайти, чи є у ній його син. Окрім цього, після отриманої в результаті ДТП травми пальця правої кисті позивач не може повноцінно працювати правою рукою, оскільки відчуває дискомфорт та біль. Завдану діями відповідача моральну шкоду позивач оцінює в 70000 грн. Окрім цього, позивач зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Представник позивача - адвокат Рукавець О.В. уточнені позивачем в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив та заперечення на позов не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.

Дослідивши та оцінивши зібрані наявні у справі докази, заслухавши пояснення позивача, його представника, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 28 серпня 2020 року о 13 год. 00 хв. у м. Бучач по вул. Б.Хмельницького, водій автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , «BMW -530» ОСОБА_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода гр. ОСОБА_1 та пошкодив металічний паркан гр. ОСОБА_4 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_2 28 серпня 2020 року о 13 год. 00 хв. в м. Бучач по вул. Б.Хмельницького, 78, керував автомобілем, з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

За даним фактом складено протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 .

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вищевказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили.

Як вбачається з довідок, виданих Бучацькою центральною комунальною районною лікарнею від 28 серпня 2020 року № 430 та від 01 вересня 2020 року, ОСОБА_3 знаходився на консультації в дитячого невролога та травматолога.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 5925 від 28 серпня 2020 року, виданої Бучацькою центральною комунальною районною лікарнею від ОСОБА_5 прийнято 52,80 грн. за рентгенографію кисті руки.

Із заключення лікаря медичного центру ТОВ «Ортоклініка» від 15 жовтня 2020 року вбачається, що при обстеженні 4 пальця правої кисті пацієнта ОСОБА_1 визначається авульсивний перелом основи нігтьової фаланги.

Згідно фіскального чеку від 15 жовтня 2020 року медичного центру ТОВ «Ортоклініка» за послугу УЗД оплачено 200 грн.

Як слідує з висновку експертного дослідження за результатами проведення товарознавчого дослідження № 236/21-22 від 15 березня 2021 року, складеного експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Копцюх Г., ринкова вартість коляски дитячої марки Chicco MULTIRIDE, що не була в користуванні (нова), станом на проведення дослідження, може становити 6940,00 грн. в комплекті з чохлом для ніжок та дощовиком.

В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 4 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього буди неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, полягає, у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктами 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що в момент ДТП відчув дійсну загрозу його життю та життю його сина. На даний час відчуває сильні особисті моральні переживання за здоров`я сина після ДТП. Після отриманої в результаті ДТП травми пальця правої кисті ОСОБА_1 не може повноцінно працювати правою рукою, оскільки відчуває дискомфорт та біль.

Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, фактичних обставин ДТП, вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 28 серпня 2020 року о 12 год. 55 хв. в м. Бучач, вул. Б. Хмельницького, 78, керуючи автомобілем марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху та допустив наїзд на пішохода гр. ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено дитячу коляску потерпілого та завдано йому тілесне ушкодження.

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, чим підтверджено факт вчинення ДТП з його вини та виникнення цивільно-правових наслідків.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 на підтвердження вартості матеріального збитку подано наступній документи: квитанцію до прибуткового касового ордера від 28 серпня 2020 року за № 5925 про оплату позивачем 52,80 грн. за рентгенографію кисті руки; фіскальний чеку від 15 жовтня 2020 року медичного центру ТОВ «Ортокілініка» за послугу УЗД в сумі 200 грн., висновок експертного дослідження за результатами проведення товарознавчого дослідження № 236/21-22 від 15 березня 2021 року, складеного експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Копцюх Г., які є належними доказами на підтвердження завданої шкоди. Відтак, із ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 6702,00 грн. завданої матеріальної шкоди.

Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду, яка полягала у перенесенні фізичного болю, моральних стражданнях, переживаннях за сина та втраті звичного способу життя.

Щодо визначення розміру моральної шкоди, яку слід відшкодувати ОСОБА_1 , суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань, розміру завданої матеріальної шкоди, виходячи із вимог розумності і справедливості, а тому вважає, що достатнім розміром відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 є 20000,00 грн.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди слід задовольнити частково та стягнути з останнього на користь позивача ОСОБА_1 6702,00 грн. завданої матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

Представником позивача адвокатом Рукавцем О.В. на підтвердження надання правової допомоги позивачу та фактично понесених позивачем сум судових витрат надано суду наступні документи: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВО № 1007934 від 04 вересня 2020 року; договір № 23/20-а про надання правової допомоги; акт виконаних робіт про надання правової допомоги ОСОБА_1 від 04 вересня 2020 року та розрахунок очікуваних витрат пов`язаних з розглядом цивільного позову; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 23/20-ц від 04 вересня 2020 року, з якої слідує, що адвокатом Рукавцем О.В. прийнято від ОСОБА_1 10000 грн.

З викладених підстав суд приходить до висновку про підставність стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правову допомогу.

Крім цього, в силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. щодо вимог про відшкодування матеріальної шкоди, 840,80 грн. щодо вимог про відшкодування моральної шкоди та 1647,46 грн. за проведення експертного дослідження.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1277,20 грн., згідно квитанції № 41 від 18 вересня 2020 року, підлягає поверненню позивачу як зайво сплачений.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 82, 258-268, 273, 280-282, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.23, 1167, 1187, 1188, 1191 Цивільного кодексу, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування спричиненої моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6702 (шість тисяч сімсот дві) грн. 00 коп. завданої матеріальної шкоди та 20000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1647 (одну тисячу шістсот сорок сім) грн. 46 коп. за проведення експертного дослідження.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1681 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) грн. 60 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 1277 (одну тисячу двісті сімдесят сім) грн. 20 коп. зайво сплаченого судового збору, згідно квитанції № 41 від 18 вересня 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Бучацький районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18 березня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Л. І. Созанська