Справа №: 671/879/21

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Волочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які утримуються з нього за рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 02.07.2020 року у справі № 671/263/20 в розмірі 1/4 частини від його заробітку на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в розмірі 1/6 частини від його заробітку на утримання відповідачки до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку. В обгрунтування позову посилається на те, що його матеріальний стан погіршився, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син ОСОБА_4 , у зв`язку з чим він з 01 квітня 2021 року перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на утримання сина ОСОБА_3 до 50% прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, а також звільнити його від сплати аліментів на утримання відповідачки. Вказує, що він не працює і не отримує дохід, оскільки здійснює догляд за сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його дружина ОСОБА_5 працює, однак за перший квартал 2021 року отримала дохід у розмірі 600 грн.

Позивач у відповіді на відзив заперечив проти доводів відповідачки про отримання ним доходів від продажу автомобілів, ввезених в Україну з-за кордону. Вважає, що у відповідачки достатній рівень доходу для забезпечення належного утримання дитини, в тому числі і для свого утримання. Просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує.

Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечує. У відзиві на позов посилається на те, що позивач належним чином не виконує рішення суду про стягнення аліментів та в повному обсязі не сплачує аліменти на утримання сина, а також не сплачував аліментів на її утримання. Вказує, що позивач приховує свої реальні доходи з метою ухилення від сплати аліментів та не надає достовірні відмості про доходи своєї дружини.

Вивчивши та дослідивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, як на матір, так і на батька законом покладається обов`язок утримувати свою дитину.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, які визначають обов`язки батьків утримувати своїх дітей, зокрема ст.ст. 182, 183, 184 СК України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року (справа 671/1877/19), та є батьками неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року (справа 671/263/20) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 присуджено стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 лютого 2020 року і до повноліття дитини, та стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 щомісячно, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з 13 лютого 2020 року і до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку - до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається із змісту даного рішення, на час ухвалення рішення ОСОБА_1 був працевлаштований в органах ДСНС України, де, з пояснень його представника, отримував дохід біля 5000 грн. Відомостей про наявність у нього на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, суду надано не було.

Позивач ОСОБА_1 02 квітня 2020 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 . Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_4 . Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно з витягом з наказу т.в.о. начальника Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області від 29.03.2021 року № 69, позивачу на підставі поданого ним рапорту, свідоцтва про народження, копії трудової книжки дружини ОСОБА_5 , витягу з наказу ФОП ОСОБА_7 та довідки ТА Море турів ФОП ОСОБА_7 , було надано відпустку по догляду за сином ОСОБА_4 з 01.04.2021 року по 28.01.2024 року до фактичного виходу на службу.

Згідно з розрахунками заборгованості по аліментах від 21.04.2021 року Волочиського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), станом на 01.04.2021 року у позивача була наявна заборгованість із сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 6767 грн. 09 коп., а на утримання ОСОБА_2 - 12846 грн. 52 коп.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивач, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження суттєвого погіршення свого матеріального стану, що перешкоджає йому сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від доходу та на утримання відповідачки у розмірі 1/6 частки від доходу.

Зокрема, позивач не надав доказів про розмір отриманих ним доходів на час стягнення з нього рішенням суду аліментів та розмір доходів, які він отримує на даний час. Крім того, позивач не надав доказів щодо відсутності у нього на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, тощо.

Надані позивачем докази про отримання його дружиною доходу у розмірі 600 грн. згідно акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 20.05.2021 року за цивільно-правовим договором № 1/1/04 від 01.04.2021 року достовірно не підтверджують загальний розмір отриманих нею доходів за певний період часу. Такими доказами можуть бути, зокрема, відомості з податкового органу про отримані доходи.

Суд приймає до уваги, що посилання позивача про народження у нього ще однієї дитини та перебування у відпустці по догляду дитиною можуть свідчити про зменшення доходів позивача. Однак, посилання позивача на дані обставини суд вважає недостатніми для підтвердження суттєвого погіршення його матеріального стану та, відповідно, наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи даний спір суд враховує, що сімейний і матеріальний стан позивача змінилися, проте, оскільки рішенням суду присуджено стягувати з нього аліменти на утримання сина в частці від заробітку, то, відповідно, 1/4 частина доходу, з якого вираховується розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання сина, також зменшиться.

Зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру та способу стягнення аліментів.

Суд також враховує, що позивач просить зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з частки від доходу на аліменти в твердій грошовій сумі, однак, відповідачка як одержувач аліментів на утримання дитини, заперечує щодо зміни способу їх стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням суду від 02 липня 2020 року з позивача на користь відповідачки як дружини, з якою проживає дитина, присуджено стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з 13 лютого 2020 року і до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Встановлено, що 15 жовтня 2021 року син сторін ОСОБА_3 досяг трирічного віку і з цього часу стягнення аліментів на утримання відповідачки припинилося.

Отже, з врахуванням встановлених обставин та зазначених вище норм чинного законодавства, відсутні підстави для задоволення вимог позивача про звільнення його від сплати аліментів на утримання відповідачки.

Керуючись ст. ст. 84, 141, 180-183, 192 СК України, ст. ст. 15, 76-81, 258, 264, 265 ЦПК України,суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи: позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса АДРЕСА_3 ;

Повне рішення складено 23.11.2021 року.

Суддя: