1Справа № 335/7788/20 2-о/335/5/2021
РІШЕННЯ
09 березня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді: Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Фоміної Л.О.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника адвоката Ємець А.Ю.
Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з вищевказаною заявою, у якій просить встановити факт перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заявлені вимоги мотивовані тим, що заявник з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 15.06.1985 року по день смерті останнього. Вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет, хоча вони були зареєстровані за різними адресами, але фактично проживали разом. За життя, чоловік, постійно працював та отримував належну заробітну плату.
На момент смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 була непрацездатною особою, отримувала пенсію та перебувала на утриманні у чоловіка, так як основним джерелом існування сім`ї була пенсія її чоловіка, а тому вона вважає, що після смерті чоловіка набула право на отримання пенсії за втратою годувальника.
Звернувшись до Пенсійного фонду із заявою про переведення їй з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, ОСОБА_1 було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, а саме довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), що і стало підставою звернення до суду.
Встановлення факту перебування позивача на утриманні чоловіка породжує для заявника юридичні наслідки, саме надасть ОСОБА_3 право перейти з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2020 року, справа за указаною заявою передана для розгляду судді Макарову В.О.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2020 року, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду.
У судовому засіданні заявник та її представник адвокат Ємець А.Ю. просили заяву задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в ній.
Представник Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області у судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 06.11.2020 року представник заінтересованої особи ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Головного управління.
Суд, вислухавши заявника та її представника, допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши матеріали справи та дослідивши представлені докази, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15.06.1985 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим відділом ЗАГС міськвиконкому від 15.06.1985 року, актовий запис 1351.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер у місті Запоріжжі, Запорізька область, Україна, у віці 59 років, про що складено відповідний актовий запис № 331, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Судом також встановлено, що ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Загальний розмір пенсійної виплати заявника за період з 01.01.2019 року по 31.12.2020 року складає 46 987,29 грн.
Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулася до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 . Однак, їй було відмовлено у призначені такої пенсії, у зв`язку з ненаданням документів, підтверджуючих факт реєстрації її з чоловіком, що і обумовило звернення до суду.
Допитані під час судового засідання свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діти заявника, підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 і перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 .
Згідно з копією паспорту, вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 24.01.2007 року.
Як зазначає заявник у заяві та у судовому засіданні, за життя, ОСОБА_2 постійно працював та отримував належну заробітну плату, а тому вона перебувала на утриманні чоловіка.
Згідно довідки ТОВ «Провідний проектний інститут «Гіпропром» від 02.12.2020 року № ДП000000025, вбачається, що ОСОБА_2 працював у вказаному товаристві та за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року його дохід становив 123 477,03 грн.
Згідно довідок ТОВ «Провідний проектний інститут «Гіпропром» від 02.12.2020 року № ДП000000026, № ДП000000027, за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року дохід ОСОБА_2 становив 150 455,06 грн., а за період з 01.01.2020 року по 24.02.2020 року складав 35 002,36 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема перебування фізичної особи на утриманні.
Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
За змістом ч.ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та перебувала на його утриманні, оскільки покійний чоловік отримував значно вищій ніж вона дохід.
Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась ОСОБА_2 , була для заявника хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви.
Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі № 520/6518/17.
Враховуючи значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявника юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити її у повному обсязі.
За приписами ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.
Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.
Заходи забезпечення заяви судом не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 315, 316, 318, 319 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 09.03.2021 року.
Повне судове рішення складено 12.03.2021 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.
Суддя
Орджонікідзевського районного суду
м. Запоріжжя В.О. Макаров