Справа № 127/7765/20
Провадження № 2/127/1225/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2021 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі Ѕ частки Ѕ частки домоволодіння та Ѕ частки земельної ділянки, що є у спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в квітні 2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі Ѕ частки Ѕ частки домоволодіння та Ѕ частки земельної ділянки, що є у спільній сумісній власності.

Позов мотивований тим, що 04.02.2014 року у справі № 127/9280/13 Вінницьким міським судом Вінницької області винесено рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, яким з поміж іншого вирішено визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Ѕ ідеальну частину незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на який відсутні правовстановлюючі документи.

Таким чином, на підставі вищезазначеного рішення позивач зазначає, що йому належить Ѕ ідеальної частки незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності.

Будь які правовстановлюючі документи, відомості відносно стану введення в експлуатацію будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у позивача відсутні. Проведення оцінки незакінченого будівництвом об`єкту за відсутності правовстановлюючих документів є неможливим. Позивачу не відома площа будинку.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.04.2020 року відомості щодо державної реєстрації, заборон та обтяжень щодо будинку за адресою АДРЕСА_1 відсутні.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2014 року по справі № 127/9280/13 визнано за ОСОБА_1 право власності та виділено в натурі 96 кв.м. земельної ділянки із земельної ділянки площею 800,0 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 , згідно з варіантом № 1 висновку № 1388 судової будівельно - технічної експертизи від 07.10.2013 року, а також визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та залишено в їх спільному користуванні земельну ділянку, площею 208 кв.м. із земельної ділянки площею 800 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, згідно з варіантом № 1 висновку № 1388 судової будівельно технічної експертизи від 07.10.2013 року.

Позивач зазначає, що будь які інші відомості щодо наявності кадастрового номеру на земельну ділянку після рішення та будь які інші документи у нього відсутні та відсутня можливість їх отримати.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив згідно уточнених позовних вимог виділити у власність в натурі Ѕ частку Ѕ частки спільного згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2014 року у справі № 127/9280/13-ц майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ; виділити в натурі у власність Ѕ частку 208 кв.м. земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за кадастровим номером :02:002:0119, що є у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2016 року у справі № 127/9280/13-ц за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_4 в задоволені позову просили відмовити.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6 , Управління держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області) про поділ майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на легковий автомобіль комбі - В, марки «OPEL», модель ASTRA 1.6 І, 1992 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 внесену попередньо на депозитний рахунок суду 1/2 частину його ринкової вартості, визначеної у висновку судово - автотоварознавчої експертизи в сумі 4690,90 грн., що підтверджується квитанцією за № 102549.14.2 від 01.02.2014 року. Визнано за ОСОБА_1 право власності та виділити в натурі 96 кв.м. земельної ділянки із земельної ділянки площею 800 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0119, згідно варіанту № 1 висновку № 1388 судової будівельно-технічної експертизи, складеного ТОВ «Подільський центр судових експертиз» 07 жовтня 2013 року, позначену темно - рожевим кольором (додаток № 1). Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та залишено в спільному користуванні земельну ділянку площею 208 кв. м. із земельної ділянки площею 800 кв. м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0119, згідно варіанту № 1 висновку № 1388 судової будівельно-технічної експертизи, складеного ТОВ «Подільський центр судових експертиз» 07 жовтня 2013 року, позначену жовтим кольором (додаток № 1). Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 1/2 ідеальну частину незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на який відсутні правовстановлюючі документи. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 24.03.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2014 року в частині поділу легкового автомобіля Комбі-В, марки «OPEL», модель ASTRA 1.6 І, 1992 року випуску змінено. Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поділу автомобіля задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5 право власності на легковий автомобіль Комбі-В, марки «OPEL», модель ASTRA 1.6 І, 1992 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 попередньо внесену на депозитний рахунок суду суму в розмірі 4 690,90 грн. відповідно до квитанції № 102549.1.1. від 03.03.2014 року, що становить 1/2 частину ринкової вартості легкового автомобіля Комбі-В, марки «OPEL», модель ASTRA 1.6 І, 1992 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , визначеної у висновку судової автотоварознавчої експертизи №159, складеної 11.12.2013 року НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області. Повернено ОСОБА_1 попередньо внесену ним на депозитний рахунок суду суму в розмірі 4 690,90 грн. відповідно до квитанції № 102549.14.2 від 03 лютого 2014 року. В іншій частині рішення залишити без змін. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 4 лютого 2014 року та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 24 березня 2014 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності, поділу та виділення в натурі частини земельної ділянки. Справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В інших частинах рішення суду першої та апеляційної інстанції залишено без змін.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2016 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держгеокадастру у м. Вінниці Вінницької області, про поділ спільного майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності та виділено в натурі 96 кв.м. земельної ділянки із земельної ділянки площею 800 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , згідно з варіантом № 1 висновку № 1388 судової будівельно-технічної експертизи від 07 жовтня 2013 року, виготовленого Подільським центром судових експертиз, позначену темно-рожевим кольором (додаток № 1). Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держгеокадастру у м. Вінниці Вінницької області про поділ спільного майна подружжя та припинення права на частку у спільному майні задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності та виділено в натурі 96 кв.м земельної ділянки із земельної ділянки площею 800 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , згідно з варіантом № 1 висновку № 1388 судової будівельно-технічної експертизи від 07 жовтня 2013 року, виготовленого Подільським центром судових експертиз, позначену зеленим кольором (додаток № 1). Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та залишено в їхньому спільному користуванні земельну ділянку площею 208 кв. м із земельної ділянки площею 800 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за вищевказаною адресою, згідно з варіантом № 1 висновку № 1388 судової будівельно-технічної експертизи від 07 жовтня 2013 року, виготовленого Подільським центром судових експертиз, позначену жовтим кольором (додаток № 1). В задоволенні решти вимог зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держгеокадастру у м. Вінниці Вінницької області, про поділ спільного майна подружжя та припинення права на частку у спільному майні відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності та виділити в натурі 400 кв. м земельної ділянки із земельної ділянки площею 800 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , згідно з варіантом № 1 висновку № 1388 судової будівельно-технічної експертизи від 07 жовтня 2013 року, виготовленого Подільським центром судових експертиз, позначену світло-рожевим кольором (додаток № 1). В задоволенні решти вимог зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки відмовлено. Грошові кошти, що внесені на депозитний рахунок суду ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок компенсації вартості частки ОСОБА_1 у праві власності на частку у земельній ділянці в розмірі 56350 (п`ятдесят шість тисяч триста п`ятдесят) грн., які внесені на депозитний рахунок суду 22 квітня 2016 року (квитанція № 9 від 22.04.2016 року) повернено ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Додаток № 1 (варіант 1) висновку № 1388 судової будівельно-технічної експертизи від 07 жовтня 2013 року, виготовленого Подільським центром судових експертиз є невід`ємною частиною цього рішення суду. Вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 1 та ч. 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною 1 статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку визначеному ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України.

Верховним судом у постанові від 24 січня 2019 року у справі № 643/8396/13-ц сформульовано правову позицію про те, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок. Згідно зі статтею 119 ЦК України вимоги про зміну розміру часток можуть бути пред`явлені як учасниками спільної власності, частка яких збільшилась, так і тими з них, частка яких зменшилась внаслідок проведеної іншими співвласниками прибудови, надбудови чи перебудови, а також у зв`язку зі зносом частини будинку, що входила до їх частки. Отже, при здійсненні перебудов житлового будинку, позовні вимоги про перерозподіл часток співвласників у праві спільної частково власності із виділенням в натурі новостворених часток, про що відсутня згода кожного із таких співвласників, не можуть бути задоволені.

Велика палата Верховного суду в постанові від 20 листопада 2019 року, справа № 344/8200/14-ц, провадження № 14-302цс19, зазначає:

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, частка якого виділяється, та власнику (власникам), частки яких залишаються, мають бути виділені окремі приміщення, які повинні бути ізольованими від приміщень іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, підведену систему водопостачання, водовідведення, опалення тощо, тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Згідно з п. 1.2, п. 2.1, п. 2.2, п. 2.4 цієї Інструкції виділ частки в натурі з об`єкта нерухомого майна на окремі самостійні об`єкти здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого виділу в натурі частки з об`єкта з дотриманням чинних будівельних норм.

Суд звертає увагу, що у висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, відповідно до вищевказаної Інструкції, має міститись: а) кому належить об`єкт нерухомого майна; б) на підставі яких правовстановлювальних документів; в) повну технічну характеристику об`єкта нерухомого майна; г) фактичне користування будинками (приміщеннями), будівлями та спорудами між співвласниками; ґ) який документ підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою; д) склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси; е) пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими (виділеними) об`єктами з урахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 86 та ст. 87 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає:

а) при добровільному об`єднанні власниками належних їм земельних ділянок;

б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами;

в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами;

г) за рішенням суду.

Вимогами ст. 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Ухвалою суду від 07.10.2020 року у справі було призначено комплексну судову будівельно - технічну, земельно - технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Подільського центру судових експертиз. Однак дана ухвала суду не виконана, так як стороною, на яку було покладено обов`язок оплати, не здійснила оплату даної експертизи.

Суд позбавлений можливості за матеріалами даної справи, без проведення експертизи, прийняти обґрунтоване рішення, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Звертаючись із вказаною позовною заявою до суду позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б давали суду підстави для виділення в натурі частки Ѕ частки домоволодіння та Ѕ частки земельної ділянки, що є у спільній сумісній власності.

Зокрема, не надано до суду проектну документацію щодо визначення розмірів часток для кожної з осіб, що виділяється, і план, який відтворював би порядок розмежування часток земельної ділянки з метою можливих варіантів реального виділу земельної ділянки в натурі із зазначенням меж та із врахуванням законних інтересів інших співвласників.

Зважаючи на це, а також те, що суд самостійно позбавлений можливості визначити розмір часток та координати поворотних точок, через відсутність спеціальних знань, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з положеннями статей 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином позивачем перед судом не доведено належними доказами технічну можливість виділу в натурі часток із спільної часткової власності.

З огляду на викладене суд вважає, що для ухвалення рішення про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, суду мають бути представлені беззаперечні докази можливості такого поділу з технічної точки зору.

Оцінивши представлені суду докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Враховуючи те, що суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд залишає за позивачем.

На підставі вищевикладеного суд, керуючись ст.ст. 181, 183, 358, 364, 367 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 77, 79, 80, 89, 102, 110, 141, 263 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі Ѕ частки Ѕ частки домоволодіння та Ѕ частки земельної ділянки, що є у спільній сумісній власності, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя