Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18.03.2021 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Гришка О.Я., за участі секретаря судового засідання Федорини А.А., позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Служби у справах дітей Новооржицької селищної ради Різник І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Новооржицької селищної ради, про позбавлення батьківських прав

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 20.10.2020 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказано, що позивач та відповідач мають спільну дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від участі у вихованні їхнього спільного сина та від належного матеріального його утримання.

Як вказує позивач, спілкуватися з сином відповідач не хоче. Вона неодноразово пропонувала відповідачу спілкуватися з сином, купувати йому одяг і харчі, шкільне приладдя, відвідувати батьківські збори в школі, брати іншу участь у його вихованні та утриманні, однак, останній цього робити не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. ОСОБА_2 не цікавиться розвитком, станом здоров`я дитини, не дбає про його інтереси, частими сварками негативно впливає на сина.

Позивач зазначає, що 12.03.2011 року нею був поданий позов до суду про стягнення аліментів, рішенням суду від 26.09.2011 року вказаний позов був задоволений, з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2011 року і до повноліття дитини. Проте, відповідач аліменти сплачує не регулярно і не в повному обсязі, щомісячні суми сплати аліментів дуже мізерні, їх не вистачає на утримання сина. У зв`язку з неналежною сплатою аліментів станом на 01.09.2020 року за відповідачем рахується борг по сплаті аліментів. Таким чином, ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків, зокрема, обов`язку виховувати та утримувати сина до досягнення ним повноліття.

Посилаючись на вищевикладені обставини позивачка ОСОБА_1 просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути сплачений нею судовий збір.

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просила суд задовольнити позов. Позивач пояснила, що відповідач останні декілька років взагалі не цікавиться сином, не цікавиться його вихованням, навчанням, станом здоров`я, не відвідує школу, де навчається його син. Крім цього, відповідач не надає у добровільному порядку коштів на утримання дитини, внаслідок чого позивачу довелося ініціювати питання про примусове стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. При цьому відповідач не виконує у повному обсязі обов`язків зі спалити аліментів, тому, утворилася значна заборгованість зі спалити аліментів. Позивач вказала, що декілька років тому відповідач брав до себе сина, однак, позивач, дізнавшись, що в цей день відповідач вживав алкогольні напої, приїхала до місця проживання відповідача і тривалий час не могла забрати дитину, бо відповідач, замкнувшись у квартирі, не віддавав їй дитину.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 18.03.2021 року повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву щодо позову не подав.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Новооржицької селищної радив судовому засіданні просила позов ОСОБА_1 задовольнити, повідомила, що вказане питання було предметом розгляду Новооржицької селищної ради як органу опіки та піклування і за результатами розгляду було прийняте рішення, що можливо і доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 .

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 8). Дитина проживає разом з позивачем, відповідач зареєстрований та проживає за іншою адресою (а.с. 11, 13, 33).

З відповідача ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.02.2021 року становила 115794,24 грн. (а.с. 17, 18, 69).

У акті обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , який складено 25.09.2020 року зазначено, що обстеження умов проживання проводилось за адресою: АДРЕСА_1 . Головою двору за вказаною адресою є ОСОБА_1 . На момент обстеження санітарний стан будинку та споруд відмінний (а.с. 12).

З довідки, виданої Оржицьким ВП Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до підрозділів поліції з повідомленнями про вчинення ОСОБА_2 правопорушень відносно неї (а.с. 14-16).

У висновку органу опіки та піклуванняНовооржицької селищної ради вказано на доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 82).

Згідно частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Слід розуміти, що поняття ухилення від виконання обов`язку і невиконання обов`язку не є тотожними. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

На думку суду відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

При цьому, в даній конкретній ситуації суд враховує, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо (пункт 52 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»).

Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідача активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі суду не надано доказів того, що відповідач хоча б один раз звернувся б до уповноважених органів держави для сприяння йому будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки. Суд зауважує, що навіть протягом розгляду справи в суді він таких дій не вчинив.

Суд також враховує, що в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батька, оскільки вона з ними не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення батька із своєю дитиною.

Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьком та дитиною.

Додатково суд враховує, що позбавлення батьківських прав буде сприяти дитині визначити її правовий статус, як захищеної групи осіб і отримати відповідну соціальну допомогу від держави.

В ситуації, що склалась суд не знаходить підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідач тривалий час не виконує своїх обов`язків по вихованню дитини, не змінилася ця ситуація і під час розгляду цієї справи в суді.

При цьому суд приймає до уваги, що існуюча ситуація може зашкодити інтересам дитини і іншим чином, зокрема, суд приймає до уваги пояснення позивача, що для того, щоб повезти дитину на відпочинок за кордон потрібна згода іншого з батьків, що може стати об`єктивною перешкодою зважаючи на складні відносини між позивачем і відповідачем.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)).

Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує те, що відповідач ОСОБА_2 не приймає участь у вихованні сина, не піклується про його розвиток, не приймає участі у добровільному порядку у матеріальному забезпеченні дитини, при цьому відповідачем не надано жодних доказів того, що у нього існують об`єктивні перешкоди у цьому.Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, суд приходить до переконання, що хоча позбавлення батьківських прав і є крайнім заходом, але його необхідно застосувати до відповідача, оскільки таке рішення буде в повній мірі відповідати інтересам дитини.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що якщо поведінка відповідача щодо участі у вихованні та утриманні дитини зміниться, то відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України він буде мати право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

На підставі викладеного та керуючись ст. 151, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, ст. 12, 13, 81, 141, 206, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей Новооржицької селищної ради (місцезнаходження: Полтавська область, Лубенський район, селище Новооржицьке, вул. Центральна, 4, ідентифікаційний код юридичної особи: 44114501) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сплачений нею судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

За ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складене 19.03.2021 року.

Суддя