Справа № 595/1884/20
Провадження № 2/595/117/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2021

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.,

за участю секретаря судового засідання Пастушака І.Д.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бучацької міської ради Гирі Ю.П.,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою заступника керівника Теребовлянської місцевої прокуратури Юсипіва Р.В. до Бучацької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та застосування наслідків його недійсності, -

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2020 року заступник керівника Теребовлянської місцевої прокуратури Юсипів Р.В. звернувся до суду з позовом до Бучацької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , в якому просить:

- визнати недійсним договір дарування нежитлової будівлі АДРЕСА_1 , площею 7,4 кв.м, укладений 25.11.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ;

- скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №17649952 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 від 21.11.2016 на нежитлову будівлю площею 7,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №17530662 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 від 07.11.2016 на нежитлову будівлю площею 7,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1104 га, кадастровий номер 020031380, укладений 28.04.2017, між Бучацькою міською радою та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №547;

- застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 020031380, укладений 28.04.2017 між Бучацькою міською радою та ОСОБА_2 , а саме зобов`язати ОСОБА_2 повернути Бучацькій міській раді земельну ділянку площею 0,1104 га, кадастровий номер 020031380, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №20207036 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1104 га, кадастровий номер 020031380, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

Водночас, просить стягнути з відповідачів на користь Тернопільської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в сумі 12401,05 грн.

Прокурор обґрунтував свої вимоги тим, що спірні рішення міської ради порушують права територіальної громади м. Бучач на предмет врахування її інтересів під час планування і забудови території міста. Зокрема вказав, що ОСОБА_4 зареєструвала за собою на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Бучацької нотаріальної контори Одіжинською Л.Б. 16.10.2003 року та зареєстрованого за №2513, нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю загальною площею 7,4 кв.м., що розташована в АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 . Крім заяви, до державного нотаріуса така подала й інші документи, зокрема, договір купівлі продажу дитячого майданчику « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з майном від 16.10.2003, технічний паспорт №1715, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, договір оренди землі. Проте, у вищезазначених документах є ряд неточностей щодо об`єктів нерухомості, зазначення їх площі та розташуванні. Крім того, інвентаризаційна справа №1715 та технічний паспорт на нежитлову будівлю що в АДРЕСА_2 сфальсифіковані керівником КП «Бучацьке РБТІ» ОСОБА_5 , який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.366 КК України та був звільнений від кримінальної відповідальності ухвалою суду від 15.09.2020 за нереабілітуючою підставою, за закінченням строків давності. А тому нежитлова будівля, що належить ОСОБА_2 не є будівлею, що зазначена в договорі купівлі-продажу дитячого майданчика « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 16.10.2003. Відповідно, оскільки будівля за адресою: АДРЕСА_2 збудована без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту, тобто, є самочинним будівництвом, ОСОБА_4 не набула права власності на будівлю, та не мала права нею розпоряджатись. Враховуючи наведене, договір дарування, укладений 25.11.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 слід визнати недійсним та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Крім того зазначено, що рішенням Бучацької міської ради №713 від 09.02.2017 надано дозвіл ОСОБА_2 на викуп земельної ділянки площею 0,1104 га, кадастровий номер :02:003:1380, яка надана для обслуговування власного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , а рішенням Бучацької міської ради №768 від 29.03.2017 затверджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , та вирішено продати ОСОБА_2 вищевказану земельну ділянку для обслуговування власного не житлового приміщення. На виконання вищевказаного рішення 28.04.2017 між Бучацькою міською радою та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :02:003:1380. Вказане рішення органу місцевого самоврядування прийнято з порушенням норм діючого законодавства, що призвело до незаконного укладення договору купівлі продажу землі. Прокурор посилається на те, що у даній справі Бучацька міська рада, як орган, що представляє інтереси територіальної громади м.Бучач та здійснює відповідно до закону, від імені та в інтересах вказаної територіальної громади правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, землями в межах міста, при прийнятті оскаржуваного рішення, порушила встановлений законом порядок передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , внаслідок чого, інтереси територіальної громади порушено, що свідчить про те, що орган місцевого самоврядування діяв всупереч її інтересам та вимогам чинного законодавства. Водночас, відповідно до ч.2 ст.48 ЦПК України, територіальна громада м.Бучач не може бути стороною у справі, оскільки не є юридичною особою, ні органом державної влади чи місцевого самоврядування, тому прокурор виступає у вказаній справі як самостійний позивач.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву, відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

19 січня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Бучацької міської ради, в якому він просить в задоволенні даного позову відмовити повністю. Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує проте, що жодних звернень від жителів, суб`єктів господарювання чи інших органів державної влади (місцевого самоврядування) стосовно того, що експлуатація нежитлової будівлі істотно порушує права третіх осіб, чи суперечить будівельним нормам і правилам до Бучацької міської ради не надходило. При цьому, в Бучацької міської ради немає інформації, що будівля є самочинно забудовою, тому позиція позивача про незаконність спорудження нежитлового приміщення є безпідставною. Прокурор міг безперешкодно звернутись до територіального органу ДАБІ у Тернопільській області (до 13.03.2020), а згодом (після 13.03.2020) інших профільних органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду проведення перевірки законності спорудження оспорюваної нежитлової нерухомості, однак, як вбачається з матеріалів справи, цього не було зроблено. Крім того, правовими підставами для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки є рішення Бучацької міської ради від 09.02.2017 року за №713 «Про надання дозволу ОСОБА_2 на викуп земельної ділянки в АДРЕСА_2 » та рішення Бучацької міської ради від 29.03.2017 року за №768 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою АДРЕСА_2 (гр. ОСОБА_2 )», які є чинними, прийняті з дотриманням положень Регламенту Бучацької міської ради та норм законодавства, та є неоспорюваними. Також, у випадку задоволення позову, ОСОБА_2 буде зобов`язаний повернути міській раді земельну ділянку, а міська рада зобов`язана буде повернути йому кошти, одержані нею на виконання договору купівлі-продажу земельної ділянки. Тому, вважає безпідставним та необґрунтованим даний позов, задоволення якого може завдати шкоди територіальній громаді м.Бучач, у вигляді незапланованого додаткового фінансового навантаження на бюджет міської ради.

09 лютого 2021 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволення позову відмовити. Мотивує вимогу тим, що він, будучи власником нежитлового приміщення, відкрито, вільно, мирно, не порушуючи права третіх осіб користується приміщенням в АДРЕСА_2 . Даний об`єкт не був збудований самовільно, а є складовою дитячого майданчику, придбаного згідно договору від 2003 року, що спростовує доводи органів прокуратури про те, що дане житлове приміщення збудоване без належного дозволу чи затвердженого проекту. Стосовно самочинного будівництва, зазначає, що реконструкція дитячого майданчика проводилася із дозволу міської ради (на підставі рішення виконавчого комітету Бучацької міської ради №398 від 30.09.2004 року) та згідно архітектурно-планувального завдання №32/5. Твердження органів прокуратури про самочинне будівництво та неправомірне набуття земельної ділянки у власність базується на домислах та припущеннях. Крім того, наслідок співставлення фотографій цегельної будки (нежитлового приміщення) 2003 року та теперішнього її розміщення, вбачається, що нерухомість розміщується на тому ж місці. Щодо показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зазначає, що такі не є релевантними, адже містять твердження про обставини, які мали місце у 1990 та 2004 році. А також, позивачем не доведено, яким чином дарування нежитлової будівлі площею 7,4 кв.м. що по АДРЕСА_2 порушує інтереси держави, та в зв`язку з чим прокуратура подає даний позов для захисту її інтересу.

Ухвалою Бучацького районного суду від 17 лютого 2021 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву, прийнято відзив на позов, який направлений відповідачем 09 лютого 2021 року на адресу іншим учасникам справи і суду та зареєстрований в канцелярії Бучацького районного суду Тернопільської області 09 лютого 2021 року за №645/21-Вх. Задоволено клопотання позивача - заступника керівника Теребовлянської місцевої прокуратури Юсипіва Р.В. про продовження процесуального строку на подання відповіді на відзив, позивачу продовжено процесуальний строк для подачі відповіді на відзив до 23 лютого 2021 року.

19 січня 2021 року представником відповідача Бучацької міської ради подано клопотання про залишення позову без розгляду, у зв`язку з відсутність повноважень у прокурора для звернення до суду. Зауважує, що прокурор втрутився у питання розпорядження територіальною громадою м. Бучач (в особі свого представницького органу - Бучацької міської ради) землею комунальної форми власності. Зазначає, що жодного звернення до Бучацької міської ради стосовно можливого порушення закону щодо порядку набуття власності та відчуження нерухомості та земельної ділянки по даній справі з боку прокуратури не було, в тому числі щодо проведення перевірки, вжиття відповідних заходів. Крім того, прокурор не звернувся перед поданням позову до міської ради, чим порушив ч.3,4 ЗУ Про прокуратуру. Оскільки, лише після попереднього звернення до міської ради, надання відповіді, можна оцінити наявність підстав щодо неналежного виконання обов`язків Бучацькою міською радою, що може слугувати для подання позову до суду прокуратурою. Зауважує, що діюче Законодавство (ст. 23 Закону України «Про прокуратуру») та офіційні його тлумачення (рішення Касаційного господарського суду №909/63/18 від 03 квітня 2019 року у справі №909/63/18 про представництво прокуратурою України інтересів держави в суді) зазначають, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. У кожному випадку прокурор повинен навести суду причини, які перешкоджають захист інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Крім того, 21 січня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано клопотання про залишення позову без розгляду, обґрунтоване тим, що саме Бучацька міська рада є законним повноважним органом, який здійснює владно-управлінські функції як представницький орган територіальної громади, в тому числі стосовно належного йому майна. В позовній заяві відсутні конкретні підстави для його пред`явлення прокуратурою. Крім того, жодного запиту до Бучацької міської ради від органів прокуратури щодо здійснення перевірки законності спорудження нерухомості не було надіслано. Вважає, що у даному позові відсутні порушення інтересів держави та надуманий характер підстав для подання позову.

Узагальнені заперечення відповідачів зводяться до того, що прокурор заявив позов із підстав, які не мають нічого спільного з державними інтересами, оскільки є питаннями місцевого значення, а спірні правовідносини обумовлені виключно інтересами зацікавленого власника і територіальної громади, яких прокурор не вправі представляти в суді в даному випадку.

24.02.2021 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив від заступника керівника Теребовлянської місцевої прокуратури, у якій він зазначив, що самочинним визнається будівництво без дозволу та належно затвердженого проекту, посилаючись на те, що згідно ухвали Бучацького районного суду від 15.09.2020 року начальник КП «Бучацьке РБТІ» Данилюк В.Д. сфальсифікував технічний паспорт на нежитлову будівлю по АДРЕСА_2 , що він підтвердив у судовому засіданні (згідно змісту ухвали Бучацького районного суду від 15.09.2020), а ОСОБА_4 здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, вона не набула права власності на нього та не мала права розпоряджатись ним. Також зазначає, що дана будівля не є будівлею, зазначеною в договорі купівлі-продажу, що підтверджується планом з вихідними даними виконавця РКП Архітектурно-проектне бюро м.Бучач, генпланом об`єкту «Реконструкція дитячого майданчика з будівництвом дитячого кафе на 16 місць», протоколом огляду місця поліції від 24.06.2020, інвентаризаційною справою №1715, реєстраційною справою №212, договором купівлі-продажу дитячого майданчика « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з майном у АДРЕСА_2 від 16.10.2003. Звернення прокурора до суду в даному випадку спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання надання у власність земельної ділянки, яке здійснюється з порушенням вимог чинного законодавства. Отже, правовідносини, пов`язані з незаконним володінням землями становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення «суспільного інтересу, спрямованого на забезпечення неухильного додержання вимог земельного законодавства та відновлення засад правового порядку. Незаконна передача Бучацькою міською радою у власність земельної ділянки за договором купівлі-продажу без проведення земельних торгів, самочинне будівництво, проведене на ній, позбавляє Український народ загалом та Бучацьку міську територіальну громаду, як власника правомочностей володільця земельною ділянкою в тому обсязі, який дозволяє її статус та не враховує їх інтереси при здійсненні на земельній ділянці самочинного будівництва, яке порушу установлені державою правила та норми здійснення будівництва, що призводить до нераціональної забудови м.Бучач. Звернення прокурора до суду з даним позовом, обумовлене тим, що іншого органу місцевого самоврядування, який міг би здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста, не існує.

02.03.2021 від відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначає, що сам факт фальсифікації відомостей технічного паспорту на житловий будинок жодним чином не підтверджує самочинного будівництва нежитлової будівлі, що в АДРЕСА_2 , матеріали позовної заяви не мають прямих доказів самочинності будівлі, а позиція прокуратури базується на припущеннях і домислах. Крім того, прокурором Теребовлянської місцевої прокуратури був наданий дозвіл на використання матеріалів кримінального провадження вже отриманих в результаті досудового розслідування та оформлених результатів слідчих дій, що будуть проведені в майбутньому, що порушує межі таємниці досудового розслідування. Також вказав на те, що умовою при якій прокуратура може бути самостійним позивачем у справі є відсутність органу, який вправі здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, а також його компетенції, що у даному випадку полягає у відсутності компетенції міської ради щодо розпорядження комунальним майном. Тому, прокурор був зобов`язаний перед зверненням до суду, повідомити про таке звернення Бучацьку міську раду, оскільки вона є компетентним органом для представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози такого порушення.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти поданих відповідачами клопотань про залишення позову без розгляду та просить відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача Бучацької міської ради просить задовольнити клопотання про залишення позову без розгляду з підстав, зазначених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чеканівський В.Р. клопотання про залишення позову без розгляду підтримав та просить таке задовольнити з наведених у такому підстав.

ОСОБА_9 в судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Позов підлягає залишенню без розгляду із таких мотивів.

Суд установив, що вказана заява містить вимоги, фактично заявлені прокурором в інтересах територіальної громади міста Бучач (яку вповноважений представляти орган місцевого самоврядування), про що зазначає і сам прокурор у заяві, проте вказана особа Бучацька міська рада Тернопільської області, залучена прокурором в якості відповідача та в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які обґрунтовують в чому полягає порушення інтересів держави при розпорядженні землями комунальної власності. У справі відсутні відомості (докази) про те, що прокурор перед зверненням до суду повідомив міську раду про намір звернутись до суду в інтересах міської ради (на захист прав територіальної громади м. Бучач).

Прокурором не обґрунтована необхідність звернення із позовом в інтересах Бучацької міської ради, яка уповноважена захищати інтереси територіальної громади м.Бучач, і в заявленому ним позові не міститься будь-яких вимог до відповідача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Визначальним моментом для застосування ст. 131-1 Конституції України з відсиланням до Закону України «Про прокуратуру» є поняття «інтерес держави».

Верховний суд неодноразово звертав увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Позов прокурора пред`явлений в інтересах держави, а позовні вимоги аргументовано тим, що приймаючи оскаржувані рішення, Бучацька міська рада допустила порушення земельного законодавства при реалізації своїх повноважень стосовно розпорядження землями комунальної власності, а тому інтереси територіальної громади порушено органом місцевого самоврядування, який діяв всупереч її інтересам та вимогам чинного законодавства.

У той же час, посилання прокурора на порушення відповідача певних норм чинного законодавства саме по собі не може бути безумовною підставою для представництва в суді.

Позивач, обґрунтовуючи підстави для представництва прокурором інтересів держави, посилається на те, що відсутній орган, який уповноважений на захист інтересів держави в судовому порядку, проте суд вважає таку позицію позивача помилковою.

Так, зокрема відповідно до ч.5 ст.56 ЦПК України у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Тобто, умовою, при якій прокуратура може бути самостійним позивачем у справі є відсутність органу, який вправі здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, чи його компетенції.

Перевіряючи повноваження прокурора на звернення з вимогами до суду, як позивача, з`ясовано, що спірна земельна ділянка є комунальною власністю, а оскільки Бучацька міська рада у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування» має повні і виключні повноваження на розпорядження комунальним майном, в тому числі вживати заходи щодо захисту порушених прав територіальної громади, а тому суд не погоджується з твердження позивача про відсутність органу щодо звернення до суду.

Для здійснення представництва за даним позовом, що стосується нездійснення, або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави є наявність умисного невиконання своїх обов`язків посадовими особами Бучацької міської ради. Проте доказів притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб Бучацької міської ради суду не надано.

Обставини наявності визначених законодавством підстав для представництва інтересів держави та їх доведення прокурором підлягають з`ясуванню судом не залежно від того, чи має місце факт порушення чинного законодавства у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 56, 175 ЦПК України недотримання порядку представництва унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті.

Оскільки обставини, які свідчать про відсутність у прокурора повноважень на ведення справи, були виявлені після відкриття провадження у справі, то в цьому випадку (з урахуванням висновку ВС, викладеного в постанові від 20.06.2019 у справі номер 648/2821/18) належить застосувати положення пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України та постановити ухвалу про залишення позову без розгляду, оскільки позовну заяву подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Узагальнюючий довід позовної заяви, що у спірних правовідносинах відсутній орган, уповноважений здійснювати захист інтересів держави у відповідному спорі, а відтак прокурор у силу вимог закону наділений повноваженнями щодо звернення до суду з метою захисту інтересів держави у сфері регулювання земельних відносин і охорони землі та набуває статусу позивача, не заслуговує на увагу.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з положеннями ст. 45 ЦПК України в редакції, чинній на момент пред`явлення позову, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Велика Палата дійшла узагальнюючого висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України.

Суд вважає, що у даному випадку прокурор міг звернутися із позовом до суду в інтересах держави (за наявності порушення цих інтересів) в особі територіальної громади м. Бучач, попередньо звернувшись із цього приводу до Бучацької міської ради як компетентного органу щодо захисту інтересів територіальної громади, адже підставою заявленого позову є саме порушення права територіальної громади м. Бучач на предмет врахування її інтересів під час планування і забудови території міста.

Тобто, прокурор не дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».

З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що клопотання представника Бучацької міської ради та відповідача ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а позовна заява - залишенню без розгляду.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити особі, яка звернулася з позовом, положення ч. 2 ст. 257 ЦПК України, згідно з якою особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись 56,175, 200, 257, 258, 260, 261, 352, 353 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання відповідача Бучацької міської ради та відповідача ОСОБА_2 про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву заступника керівника Теребовлянської місцевої прокуратури Юсипіва Р.В. до Бучацької міської ради Тернопільської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та застосування наслідків його недійсності, - залишити без розгляду.

Роз`яснити особі, яка звернулася з позовом та позов якої залишено без розгляду, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, вона має право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Ухвалу суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання повного тексту ухвали, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області.

Повний текст ухвали складено 15 березня 2021 року.

Суддя: І. І. Тхорик