Справа № 366/564/21
Провадження № 2/366/372/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування шкоди у розмірі 117304,49 грн., за надання юридичних послуг 14900 грн. та судові витрати у сумі 1322,04 грн.

Разом з позовом подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти та майно відповідача.

Розглянувши зазначену заяву, без виклику сторін та без технічної фіксації процесу, відповідно до ст. 153 ч. 1, 197 ч. 2 ЦПК України, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Також відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову, але в заяві вони відсутні, як і будь-які докази необхідності забезпечення позову. Зазначено лише , що є підстави вважати, що відповідач може скриватися від виконання судового рішення і виконання вироку суду.

Зі змісту ч. 1 ст. 152 ЦПК України вбачається, що накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Всупереч цьому, позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей щодо майна, на яке просять накласти арешт, не надано відомостей та не зазначено доказів, якими підтверджується, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження наміру відповідача умисно ухилитися від виконання рішення суду.

Таким чином, оскільки позивач не навів достатніх підстав щодо необхідності застосування забезпечення позову, суд вважає вимогу про забезпечення позову безпідставною, необґрунтованою та передчасною, і приходить до висновку про відмовити у задоволенні заяви.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

За змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування. Тобто, ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. 151-153, 209, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні вимоги заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя Н,П. Слободян