Номер провадження: 22-ц/813/6072/21
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2020 року про відмову у забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, про скасування запису про реєстрацію права власності

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, про скасування запису про реєстрацію права власності.

У вересні 2020 року, позивачі звернулися до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просили суд:

- Накласти арешт на квартиру, загальною площею 48,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

- Заборонити Акціонерному товариству «Альфа Банк» та третім особам вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій.

- Заборонити Акціонерному товариству «Альфа Банк» та третім особам вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у володінні та користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

- Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2020 року у задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюту Сергія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, про скасування запису про реєстрацію права власності відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити повністю.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 18.02.2021 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

17.02.2021 року на електрону пошту апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 , у якій останній просив суд розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності ОСОБА_1 та його представника та задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.7 ст. 268 ЦПК, рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя учасник колегії Комлева О.С. перебувала у відпустці з 25 по 26 лютого 2021 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом від 25.02.2021 року №55д та на лікарняному з 01 по 05 березня 2021 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом від 09.03.2021 року №70д, а головуючий суддя Цюра Т.В. знаходилася у відрядженні з 08.03.2021 по 12.03.2021 року, що підтверджується довідкою №66д відділу кадрової роботи та управління персоналом від 09.03.2021 року, тому повне судове рішення виготовлене 15.03.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову, районний суд виходив з того, що заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Так, процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначаються ст. 149 ЦПК України, згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за винятком випадків, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, зокрема, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову не відповідає вищезазначеним вимогам.

Так, з виділених матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про скасування запису про реєстрацію права власності.

Предметом позову є (згідно уточнених позовних вимог від 22.06.20 року):

-визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45434025 від 08.02.2019 року 12:38:30, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк»;

-скасування запису про реєстрацію права власності №30207053, вчинений державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В., яким проведена реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк»;

-скасування запису про право власності №35087439, вчинений державним реєстратором приватним нотаріусом ОМНО Чапським А.Е., яким проведена державна реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк»;

-припинення права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

-поновлення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про спільну часткову власність на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 у розмірі Ѕ частки;

-поновлення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про спільну часткову власність на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 у розмірі Ѕ частки.

При цьому, зі змісту заяви позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову вбачається, що мотивацією для необхідності вжиття заходів забезпечення позову є те, що 02.04.2019 року працівники АТ «Укрсоцбанк» (станом на сьогодні АТ «Альфа-Банк») спробували примусово вселитися до квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується тим, що у зв`язку з незаконними діями АТ «Альфа-Банк», ОСОБА_2 звернулася до Суворовського ВП в м. Одеса ГУНП України в Одеській області, яку було додано до заяви про забезпечення позову.

Крім того, з заяви про забезпечення позову також вбачається, що 11.09.2019 року шляхом зламування замка дверей та їх пошкодження, відбулася спроба проникнення представниками АТ «Укрсоцбанк» (станом на сьогодні АТ Альфа-Банк») квартири АДРЕСА_2 без будь яких судових рішень чи інших правових підстав, на підтвердження чого заявниками до заяви про забезпечення позову було долучено копію талона повідомлення №014826 від 11.09.2019 року виданого Суворовським ВП в м.Одеса ГУНП України в Одеській області (а.с. 40).

У заяві про забезпечення позову також було зазначено, що АТ «Укрсоцбанк» (станом на сьогодні АТ «Альфа-Банк») почав знімати з місця реєстрації мешканців квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та станом на 05.09.2019 року АТ «Укрсоцбанк» (станом на сьогодні АТ «Альфа-Банк») зняв з реєстрації ОСОБА_2 у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання.

Крім цього, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначали, що 02.09.2020 року о 14 год. 20 хв. біля їхньої квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , стояли біля 6 (шести) людей спортивної зовнішності, які не впускали їх до даної квартири. Невідомі особи спортивної зовнішності посилалися на те, що це власність банку, а тому вони міняють замки, ставлять сигналізацію на цю квартиру і повідомляють, що в цій квартирі ніхто не буде жити, поки банк не реалізує її на власний розсуд, внаслідок чого позивачі були вимушені звернутися до представників порядку, а саме зателефонували за телефоном «102» та повідомили, що невідомі особи не впускають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до власного житла, що підтверджується копією талон-повідомлення єдиного обліку №33292, доданого до заяви (а.с.41). При цьому заявники також надали до суду копії фотографії осіб, які не впускали їх у квартиру, які є інвалідами 2-ої групи.

Більш того, 04.09.2020 року представники АТ «Альфа Банк» найняли грузову машину та невідомих осіб, які почали виносити особисті речі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також інші невідомі особи, які представлялися представниками банку не впускали до зазначеної квартири фактичних жильців квартир. На підтвердження вказаного заявники надали до суду відеозапис даних подій на CD-диску.

У доводах апеляційної скарги, апелянти посилаються на те, що суд першої інстанції не досліджував прикріплене відео вищевикладених подій та не звернув увагу на те, що невідомі особи вивозять особисті речі позивачів та той факт, що сам ОСОБА_1 отримав значні тілесні ушкодження, внаслідок яких був змушений звернутися в лікарню.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, заявники у своїй заяві посилалися на те, що існує реальна необхідність у вжитті заходів забезпечення позову в частині заборони Акціонерному товариству «Альфа Банк» вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій.

Проте, відмовляючи у забезпеченні позову, районний суд на вищевикладене уваги не звернув.

Припущення і сумніви позивача щодо ускладнення виконання судового рішення є обґрунтованими.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що вжиття саме такого способу забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами та повністю відповідає ч.2 ст. 149 ЦПК України .

Поряд з тим, апеляційний суд зазначає, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк» є фінансовою (кредитною) установою, яка має на меті отримання грошових коштів. Станом на сьогодні AT «Альфа-Банк» має змогу передати вищезазначену квартиру у найм (оренду) третім особам, що може значним чином ускладнити виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

З огляду на викладене, апеляційний суд, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид пропонованого забезпечення позову та врахувавши співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогам, дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту в порядку забезпечення позову позивачів у цій справі на спірне нерухоме майно у вигляді вищезазначеної квартири, право власності на яке зареєстровано на час вирішення процесуального питання за відповідачем (Банком), заборонивши у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомого майна - даної квартири, заборонивши знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій на час розгляду цієї справи судом.

Оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер, тому апеляційний суд не вбачає порушень прав відповідача по справі АТ «Альфа-Банк».

Апеляційний суд також приймає до уваги посилання позивача щодо відсутності підстав, які б накладали на суд обов`язок, згідно ч.3 ст. 154 ЦПК України щодо застосування зустрічного забезпечення, оскільки внаслідок вжиття такого способу забезпечення позову у відповідача та інших осіб не можуть виникнути жодних збитків, оскільки протягом всього часу розгляду справи спірна квартира залишиться у власності відповідача АТ «Альфа-Банк».

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна як учасниця конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Низкою рішень Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (зокрема рішення у справі «Белле проти Франції»). Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» від 04.12.1995 р. та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10.04.2003 р.).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, загальною площею 48,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони АТ «Альфа Банк» та третім особам вчиняти будь які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання /припинення комунальних послуг та інших дій; заборони АТ «Альфа Банк» та третім особам вчиняти будь які дії щодо обмеження прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у володінні та користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - є обґрунтованою, оскільки такий спосіб забезпечення позову прямо передбачений чинним законодавством та є співмірним із заявленими позовними вимогами. У разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце невиконання можливого судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Натомість, відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначене, також не взяв до уваги висновки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17, в якій зазначено, що за змістом ст. 149, 158 ЦПК України умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з прийняттям постанови по суті вимог заявника.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 149, 150, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2020 року скасувати.

Прийняти постанову.

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, загальною площею 48,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити Акціонерному товариству «Альфа Банк» та третім особам вчиняти будь які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання /припинення комунальних послуг та інших дій.

Заборонити Акціонерному товариству «Альфа Банк» та третім особам вчиняти будь які дії щодо обмеження прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у володінні та користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до розгляду справи по суті.

Ухвалу для виконання направити Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського,6).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.03.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

О.С. Комлева