Номер провадження: 22-ц/813/4916/21
Номер справи місцевого суду: 1530/380/12
Головуючий у першій інстанції Мислива Л. М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Теплодарського міського суду Одеської області від 17 лютого 2020 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про визнання договору наміру про купівлю-продаж нерухомості дійсним, визнання завдатку та відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Теплодарського міського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів та моральної шкоди .

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до Теплодарського міського суду Одеської області з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору наміру про купівлю-продаж нерухомості дійсним, визнання завдатку та відшкодування шкоди.

17.02.2020 року до Теплодарського міського суду Одеської області від ОСОБА_1 надійшло клопотанням, в якому заявник просить скасувати заходи забезпечення позову вжиті судом у вищевказаній цивільній справі, а саме зняти арешт з садового будинку загальною площею 224кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві власності. Свої вимоги за клопотанням мотивує тим, що згідно ухвали Теплодарського міського суду Одеської області від 22.04.2013 р. щодо вищенаведеного будинку в порядку забезпечення позову було накладено арешт, але в зв`язку з тим, що 06.10.2013р. виконавче провадження з виконання судового рішення у вищевказаній справі щодо стягнення з нього заборгованості, було закінчено, просить задовольнити клопотання.

Ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 17 лютого 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту з садового будинку загальною площею 224 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Теплодарського міського суду Одеської області від 17 лютого 2020 року та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 18.02.2021 року, сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до ухвали Теплодарського міського суду Одеської області від 22.04.2013 р. накладено арешт в сумі 7993 грн., що еквівалентно 1000 доларів США за курсом НБУ станом на 22.04.2013 р. на садовий будинок загальною площею 224кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 . Копію ухвали для виконання направлено Відділу ДВС Біляївського районного управління юстиції Одеської області.

На підставі рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 17.05.2013 р. ухвалено: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 92718 грн. 80 коп., що еквівалентно 11600 доларів США за курсом НБУ станом на 17.05.2013р., набутих без достатньої правової підстави; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 7993 грн., що еквівалентно 1000 доларів США за курсом НБУ станом на 17.05.2013р., набутих без достатньої правової підстави; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 проценти в сумі 14982 грн. 91 коп. за безпідставно одержаними грошима в розмірі 11600 доларів США., в іншій частині цих вимог відмовлено в задоволенні. Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

Згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 07.10.2013 р. вищевказане рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 17.05.2013р., залишено без змін.

11.11.2013р. представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_5 звернулась до суду із заявами про видачу виконавчих листів у справі.

На підставі ухвали Теплодарського міського суду Одеської області від 18.12.2013р. постановлено видати дублікат виконавчого листа, виданого 15.11.2013 р. Теплодарським міським судом Одеської області по цивільній справі №1530/380/12 провадження №2/516/24/13 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про визнання договору наміру про купівлю-продаж нерухомості дійсним, визнання завдатку та відшкодування шкоди, а саме: щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 92718 грн. 80 коп., що еквівалентно 11600 доларів США за курсом НБУ станом на 17.05.2013р., набутих без достатньої правової підстави; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 проценти в сумі 14982 грн. 91 коп. за безпідставно одержаними грошима в розмірі 11600 доларів США; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3196 грн. 85 коп. понесених ним судових витрат.

Згідно постанови старшого державного виконавця ВДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 14.01.2014р. відкрито виконавче провадження ВП №41653018 з виконання виконавчого листа №147/13, виданого 24.12.2013р. Теплодарським міським судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 110898 грн. 56 коп.

На підставі постанови №В17-208 головного державного виконавця ВДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 11.04.2014 р. постановлено головному бухгалтеру УПФУ у Біляївському районі, утримувати щомісячно по 20% із пенсії боржника ОСОБА_4 , починаючи з дати отримання постанови до повного погашення суми боргу в загальному розмірі 122024 грн. 41 коп., при примусовому виконанні виконавчого листа №147/13, виданого 24.12.2013р. Теплодарським міським судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошових коштів.

З постанови старшого державного виконавця ВДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 05.06.2014 р. вбачається про закінчення виконавчого провадження ВП №41102089 з примусового виконання виконавчого листа №1530/380/12, виданого 15.11.2013р. Теплодарським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 8050 грн. 35 коп., в зв`язку з тим, що борг, виконавчий збір і витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій сплачено та перераховано в повному обсязі.

Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.01.2011р., виданого Виконавчим комітетом Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, вбачається про те, що ОСОБА_1 є власником садового будинку загальною площею 224кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; що також вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.02.2020р.

Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 03.04.2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 03.04.2013 р. розірвано.

За постановою старшого державного виконавця ВДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 06.05.2014р., при примусовому виконанні виконавчого листа №1530/380/12, виданого 15.11.2013 р. Теплодарським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 8050 грн. 35 коп., звільнено з-під арешту та припинено розшук наступного майна: 814000 причіп, державний номер НОМЕР_3 , св. НОМЕР_4 та TOYOTA COROLLA, державний номер НОМЕР_5 , св. ВНС 164451, в зв`язку з тим, що борг, виконавчий збір і витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій сплачено та перераховано в повному обсязі.

Згідно повідомлення Біляївського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 11.05.2019р., адресованого ОСОБА_1 , згідно даних ВП-спецрозділ на виконанні у Відділі знаходилось два виконавчих провадження , а саме: 1. ВП №39201350 по виконанню ухвали №1530/380/12, виданої 22.04.2013р. Теплодарським міським судом Одеської області про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 в сумі 7993 грн., на садовий будинок загальною площею 224кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 ; дане виконавче провадження було закінчено відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» 06.10.2013р.; 2. ВП №41102089 по виконанню виконавчого листа №1530/380/12, виданого 15.11.2013р. Теплодарським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 8050 грн. 35 коп.; дане виконавче провадження було закінчено відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» 05.06.2014 р.

Також, суд першої інстанції перевіривши інформацію з автоматизованої системи виконавчого провадження щодо відомостей про ВП №41653018 встановив про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №147/13, виданого 24.12.2013 р. Теплодарським міським судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошових коштів; а також про передачу виконавчого провадження у зв`язку із реорганізацією відділу ДВС та відповідно прийняття до виконання; відомості щодо закінчення даного виконавчого провадження відсутні.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 22.04.2013 р., суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення по справі ще не виконано , тому підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2,4,7,8 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Суд може скасувати забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

В поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що оскільки ОСОБА_1 добросовісно виконав рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 17.05.2013 року та погасив борг на користь ОСОБА_3 в розмірі 7993 грн., таким чином виконавче провадження відносно нього закінчено та на його думку, суд зобов`язаний відповідно до ст. 158 ЦПК України задовольнити його клопотання про скасування арешту.

На вищевказані посилання апелянта, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у шлюбі, відповідачами було побудований садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 21.01.2011 року отримано свідоцтво про право власності на вказане майно.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного прибутку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна.

Оскільки рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 17.05.2013р., за яким ухвалено: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 92718 грн. 80 коп., що еквівалентно 11600 доларів США, набутих без достатньої правової підстави; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 7993 грн., що еквівалентно 1000 доларів США, набутих без достатньої правової підстави; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 проценти в сумі 14982 грн. 91 коп. за безпідставно одержаними грошима в розмірі 11600 доларів США, виконано лише в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 7993 грн., набутих без достатньої правової підстави, та на даний час перебуває на стадії виконання у Біляївському міськрайонному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту з садового будинку загальною площею 224 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві власності, за безпідставністю, оскільки вжиті за ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 22.04.2013 р. вказані заходи забезпечення позову повинні діяти до повного виконання судового рішення у справі, та не можуть бути скасовані до його виконання або зміни способу його виконання.

Отже, відповідачем жодними належними та допустимим доказами не було доведено наявність достатніх підстав для скасування заходів забезпечення позову з урахуванням відсутності відомостей про виконання рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 17.05.2013 р. в повному обсязі.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Теплодарського міського суду Одеської області від 17 лютого 2020 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про визнання договору наміру про купівлю-продаж нерухомості дійсним, визнання завдатку та відшкодування шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 15.03.2021 року.

Головуючий Т.В.Цюра

Судді: С.М.Сегеда

Л.А.Гірняк