ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2021 року м. Кропивницький

справа № 405/5846/20

провадження № 22-ц/4809/562/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Березовської Ірини Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2020 року у складі судді Шевченко І. М. і

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з неї на свою користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час звернення до суду спільна дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні.

ОСОБА_1 власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати, виховувати дитину та виконувати всі інші батьківські обов`язки.

Відповідач не надає регулярну і достатню фінансову допомогу на утримання ОСОБА_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25.09.2020 та до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по справі в сумі 840,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу допущено до негайного виконання.

Рішення суду мотивоване тим, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, тому, враховуючи положення статті 182 Сімейного кодексу України (далі - СК України) та те, що відповідач працездатна особа, не має виплат по іншим виконавчим документам, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі адвокат Березовська І. А., яка представляє інтереси ОСОБА_2 , просить змінити рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.11.2020 та ухвалити рішення, яким з ОСОБА_2 стягнути на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1 500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25.09.2020 до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було здійснено розгляд справи у відсутності відповідача - ОСОБА_2 , яка взагалі не знала про звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про стягнення аліментів.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_2 , вона

була позбавлена права на захист та відповідно позбавлена можливості подати свої

заперечення щодо позовних вимог, а також подати докази на підтвердження своєї позиції, в тому числі докази, щодо відсутності матеріальної можливості сплачувати заявлену позивачем суму аліментів.

Представник відповідача зазначає, що після припинення шлюбних відносин сторони домовилися, що їх спільний син залишається проживати з батьком та між ними було досягнуто згоди щодо утримання дитини.

Зокрема, за домовленістю, ОСОБА_2 щомісяця сплачує на утримання дитини аліменти в сумі 1500 грн, розмір яких був визначений з урахуванням того, що на утриманні відповідача є ще одна дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскільки, ОСОБА_5 продовжив навчання та вступив у 2019 року до Київського інституту культури, ОСОБА_2 продовжує його утримувати та оплачує його навчання

Проте, звернувшись до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач приховав зазначену інформацію, а суд першої інстанції не міг врахувати дані обставини при визначенні розміру аліментів.

Враховуючи інші майнові зобов`язання, а також складну економічну ситуацію, обов`язок сплачувати щомісячно 3 000 грн є для ОСОБА_2 неможливим до виконання та може спричинити формування боргу і, як наслідок, призвести до складного матеріального становища.

Відповідач, станом на теперішній час, не має постійного місця роботи та постійного щомісячного заробітку, який би давав можливість сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі.

При цьому, ОСОБА_2 не заперечує свого обов`язку щодо утримання сина і бажає його виконувати, але немає можливості сплачувати щомісячно більш як 1 500 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повністю зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.05.2007.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка змінила своє прізвище на « ОСОБА_2 » після реєстрації шлюбу.

На даний час дитина проживає разом з батьком, що підтверджується довідкою Квартального комітету № 26 Подільського району м. Кропивницький від 25.09.2020 за вих. № 275 та знаходиться на його утриманні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із частинами 1, 5 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків ( ч. 5 ст. 12 ЦПК).

Згідно ч. 2 ст. 187 ЦПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається у відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 187 ЦПК України строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Відповідно до ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Відповідно до правил ч. 5, п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Тобто, незважаючи, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження, відповідачу має бути надіслано копії документів вказаних у ст. 190 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 191 ЦПК України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Матеріалами справи підтверджується, що у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі (а. с. 1-9).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2020 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) - Шевченко І. М. (а. с. 10).

Відповідно до відомостей, наданих УДМС України в Кіровоградській області на запит щодо доступу до персональних даних відповідач ОСОБА_2 зареєстрована з 16.09.2009 в АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі.

Призначено судове засідання в приміщенні Ленінського районного суду м. Кіровограда, каб. № 402 на 09 годину 00 хвилин 17 листопада 2020 року без виклику сторін.

Роз`яснено, що в порядку ст. 278 ЦПК України відповідач може подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення до початку розгляду справи по суті (а. с. 13).

Довідкою Ленінського районного суду м. Кіровограда підтверджується, що SMS-повідомлення щодо документу «Виклик до суду цив_админ з НП» від 16.10.2020 сформовано 16.10.2020 10:51:44 одержувачу ОСОБА_2 на номер телефону НОМЕР_1 не доставлено з причини того, що абонент тимчасово недоступний (а. с. 15).

Відповідно до довідки, складеною секретарем судового засідання Фришко А. Ю. судові повістки по справі в судове засідання не відправлялись, у зв`язку з відсутністю поштових марок (а. с. 16).

17.11.2020 фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою сторін, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання Фришко А. Ю. (а. с. 18).

Матеріали справи не містять даних про те, що позивачу направлялась копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви.

У справі «Віктор Назаренко проти України» (Заява № 18656/13) від 03 жовтня 2017 року ЄСПЛ зазначив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Ці принципи, які охоплюють усі аспекти процесуального законодавства Договірних Сторін, також застосовуються в конкретній сфері вручення сторонам судових документів, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції не може тлумачитись як такий, що визначає конкретну форму вручення документів (див. рішення у справі «Авотіньш проти Латвії», заява № 17502/07, пункт 119, ЄСПЛ 2016).

Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17, 18, від 06 лютого 2001 року).

Невручення стороні належним чином судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні (див. рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia), заява № 53723/13, пункт 70, від 21 травня 2015 року, із подальшими посиланнями).

Таким чином, суд першої інстанції належним чином не виконав вимоги закону щодо повідомлення у визначений законом спосіб відповідача про відкриття провадження у справі та про зміст заявлених позовних вимог, чим позбавив ОСОБА_2 можливості бути проінформованим про пред`явлення до нього позову, можливості подати відзив на позовну заяву та висловити свої доводи та міркування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні з урахуванням наданих відповідачем пояснень та доказів, огляду на таке.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За змістом частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 , батьками якого зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 4).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26 травня 2007 року зареєстровано шлюб, після реєстрації прізвище дружини змінено на « ОСОБА_2 » (а. с. 37).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 26 травня 2007 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, що підтверджується відповідною копією (а. с. 8).

Згідно довідки квартального комітету № 26 Подільського району м. Кропивницького від 25 вересня 2020 року № 275 ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , разом з сином - ОСОБА_3 (а. с. 5).

Крім того, згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 одружились ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 35), в яких ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (а. с. 36).

20 червня 2003 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано шлюб, після розірвання відповідач змінила прізвищ на « ОСОБА_2 » відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 (а. с. 37).

Згідно копії довідки № 1628 від 14.01.2021, виданої ректором Київського університету культури ОСОБА_7, ОСОБА_5 є студентом ІІ курсу, групи ТМ-79, денної форми навчання на контрактній основі, Київського університету культури, IV рівня акредитації. Термін навчання: з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року (а. с. 39).

Визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції виходив з того, що відповідач працездатна особа та не має виплат по іншим виконавчим документам.

Однак, суд першої інстанції позбавивши відповідача права надати заперечення та докази, не з`ясував, що у ОСОБА_2 є повнолітній син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який продовжує навчання у вищому навчальному закладі і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач в порядку статті 199 СК України зобов`язана утримувати його.

Даних про те, що відповідач має постійний заробіток та спроможна сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі у 3000 грн, матеріали справи не містять.

За таких обставин, на підставі досліджених доказів і встановлених обставин справи та, враховуючи інтереси дитини, для благополуччя та повноцінного розвитку якої необхідним є забезпечення її коштами одним із батьків, суд приходить до висновку, що рішення суду в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні, тобто зменшенню з визначених судом 3 000 грн до 1 500 гр.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції рішення.

Керуючись ст.ст. 367,369,374,379,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Березовської Ірини Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2020 року в частині розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_8 (проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко