Справа № 690/572/20
Провадження № 2/690/59/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Пасацької Л.А.

секретаря судового засідання Вельган А.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі засідань приміщення Ватутінського міського суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області про позбавлення батьківських прав

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_2 з 18.06.2015 р. до 25.10.2017 р. перебував з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_5 залишилась проживати разом з ОСОБА_3 , а її син ОСОБА_2 виїхав за кордон. В послідуючому ОСОБА_3 знову зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_3 ». У вересні 2018 року ОСОБА_3 привела до неї онуку ОСОБА_5 та повідомила, що переїжджає до м. Києва, оскільки їй потрібно влаштовувати особисте життя, і наміру брати з собою дочку не має. Обоє батьків повністю самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків відносно їхньої дочки та переклали цей обов`язок на неї та на її чоловіка ОСОБА_9 . Вони не цікавляться життям дитини, не утримують фінансово. За період проживання ОСОБА_5 разом з нею неодноразово виникали ситуації за яких необхідна присутність батьків чи їхня згода на виконання певних дій (влаштування дитини в дошкільний заклад, лікування, виїзд дитини за кордон), однак обоє батьків на її прохання не реагували, не мають наміру піклуватися про дочку та не проти щоб їх позбавили батьківських прав. Просила позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їхньої малолітньої дочки ОСОБА_5 та стягнути з них на користь особи, під опікою якої перебуває або буде перебувати дитина, аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів їхніх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача, адвокат Плівак Л.М., подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала з наведених підстав та не заперечила проти задоволення позову у зв`язку з визнанням позову відповідачами.

Представник органу опіки та піклування виконкому Ватутінської міської ради Черкаської області, в судове засідання не з`явився, надіслали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, проти задоволення позову у зв`язку з визнанням його відповідачами, не заперечують.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про визнання позовних вимог про позбавлення їх батьківських прав в повному обсязі, та не заперечують проти винесення відповідного рішення суд за їхньої відсутності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку ст. 206 цього Кодексу.

Так, згідно положень ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вивчивши матеріали справи, з урахуванням вимог ст.ст. 82, 200, 206, 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, від яких надійшли відповідні заяви та прийняти заяву відповідача про визнання ним позову, викладену в окремій письмовій заяві, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 25.10.2017 року було розірвано (а.с. 12-14). Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08.09.2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області (а.с. 10) відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_3 », що підтверджується копією паспорта (а.с.8).

Згідно довідки КЗДО №7 «Сонечко» від 11.11.2020 року (а.с.21) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує КЗДО №7 «Сонечко» із 04.09.2018 року.

Згідно психолого-педагогічної характеристики КЗДО №7 «Сонечко» (а.с.20), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спокійна, слухняна, добра, чуйна, комунікабельна, має достатній розвиток пізнавальної активності та допитливості, має лідерські якості, товаришує як і з дівчатками так і з хлопчиками.

Відповідно до інформації від 11.11.2020 р., про стан виконання батьківських обов`язків батьками ОСОБА_5 , наданої КЗДО №7 «Сонечко» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відвідують КЗДО №7 «Сонечко», не цікавляться життям та вихованням дочки. Приводить і забирає ОСОБА_5 бабуся ОСОБА_1 , яка постійно співпрацює із вихователями, шиє костюми на святкові ранки, оплачує харчування. Дівчинка завжди доглянута, охайна, чиста та причесана.

Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Ватутіне Черкаської обалсті» від 11.11.2020 року (а.с. 22) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з бабусею ОСОБА_1 . Вона регулярно відвідує лікаря з дитиною, виконує всі призначення та рекомендації. Дитина має всі щеплення згідно віку. На даний час дитина здорова. Батьків дівчинки жодного разу на прийомі не було.

Згідно акту обстеження умов проживання від 09.11.2020 року, за місцем проживання малолітньої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 дівчинка проживає разом з бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_9 . Житло облаштоване сучасними меблями, наявна побутова техніка, в приміщенні чисто та затишно, багато кімнатних рослин, ОСОБА_5 має окрему кімнату, безліч іграшок, розвиваючих ігор, спортивний інвентар, велосипед, книжки, засоби для творчості. В користуванні дитини є мобільний телефон та планшет, має в достатній кількості сезонний одяг та взуття, дитячі засоби гігієни, отримує відповідне харчування. У квартирі живе папуга, за яким доглядає ОСОБА_5 за допомогою бабусі. Дівчинка відвідує приватні уроки танців. Стосунки в сім`ї доброзичливі, дівчинка оточена турботою, отримує належне виховання та догляд, забезпечена всім необхідним, матеріально сім`ю забезпечує дідусь дівчинки ОСОБА_9 .

Зазначені факти підтверджено у судовому засіданні висновком органу опіки та піклування від 15.11.2020 року №295 (а.с. 25), відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їхньої малолітньої дочки, ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи своє рішення тим, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

З огляду на вище викладене, судом встановлено факт винної поведінки відповідачів, тобто факт свідомого ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, оскільки вони не піклується про фізичний та духовний розвиток дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкуються з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дочці доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, оскільки не бажають виконувати своїх батьківських обов`язків.

До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності та проаналізувавши відповідні норми права.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності.

Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається.

Разом з тим, суд констатує факт, що відповідачі не скористалися правом заперечити щодо позову та подати відзив на позовну заяву про позбавлення їх батьківських прав, натомість, повністю визнали позов, надавши відповідні письмові заяви, що свідчить про їхнє свідоме небажання виправити свою поведінку щодо виховання дитини, тобто про факт винної поведінки відповідачів.

Так, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 р. у справі №209/2821/15-ц (провадження №61-2357св18), від 21.11.2018 у справі №201/6232/17 (провадження №61-41214св18) визначено поняття ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та зазначено про необхідність встановлення судом доведеності факту винної поведінки відповідача у спорі вказаної категорії.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, зокрема, щодо невиконання батьками обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, і є частиною національного законодавства України.

Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини).

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У пункті 49 рішення від 18 грудня 2008 Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначено, що Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага…, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, що вбачається із правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у п.54 рішення у справі «Хант проти України».

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 .

Відповідно до положень статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, до досягнення дитиною повноліття, за виключенням якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

За цих підстав малолітня дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається такою, що позбавлена батьківського піклування.

Статтею 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які … позбавлені батьківського піклування ….

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Враховуючи, що матеріали справи не містять подання органу опіки та піклування про призначення опікуна малолітній особі, яка позбавлена батьківських прав, а тому на підставі ст. 65 ЦК України до призначення опікуна опіку над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування, зокрема Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області.

За ч. 4 ст. 167 Сімейного кодексу України: якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід дитини, повнолітні брати та сестри, інші родичі.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно положень ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Крім цього, ч.2 та ч.3 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року: «За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Відповідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

А тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь особи, під опікою якої перебуває або буде перебувати малолітня дитина, аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів кожного з відповідачів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно ч. 1 п.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Суд, з урахуванням визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті та вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України присуджує з відповідачів у дохід держави судовий збір, належний до сплати при поданні позову про стягнення аліментів, у розмірі 908 грн. 00 коп. з кожного.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 58, 60, 65 ЦК України, ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165, 166, 167, 180 - 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 142, 200, 206, 258, 265, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Звенигородка Черкаської області Україна, актовий запис про народження №72 від 29.07.2015 р. зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, та встановити над нею опіку.

До призначення опікуна опіку над малолітньою дитиною, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка позбавлена батьківського піклування, здійснює Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь особи, під опікою якої перебуває або буде перебувати малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду - 22.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь особи, під опікою якої перебуває або буде перебувати малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду - 22.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого 21.12.2020 року при поданні позову про позбавлення батьківських прав в розмірі 840 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 420 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 420 грн. 40 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області (місце знаходження: просп. Дружби, 8, м. Ватутіне. Черкаська область) .

Головуючий суддя Л.А. Пасацька