БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/365/2021
Провадження № 2/497/324/2021
Ухвала

про залишення позовної заяви без руху

"15" березня 2021 р. суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, ознайомившись у приміщенні суду в м.Болград з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 - представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

12.03.2021 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, проте позовна заява не відповідає вимогам ст.175ч.3п.п.2,4-10 та ч.5ст.177 ЦПК України і підлягає залишенню без руху.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 14 Сімейного кодексу України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Згідно з вимогами ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.15 постанови від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення - на ці правовідносини не поширюються.

Отже, виходячи із змісту наведених норм Сімейного кодексу України, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має лише один з подружжя та волевиявлення особи, щодо розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема подання позову про розірвання шлюбу. Тобто, право на подачу позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню.

Таким чином, зважаючи на спеціальну норму Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що заяву від імені позивача в частині вимог про розірвання шлюбу подано особою, яка не має права її підписувати.

За вимогами ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ст. 60 ЦПК України).

Проте адвокат, як представник не наділений повноваженнями звертатися до суду в інтересах іншої особи як позивач, а, в разі подання ним позову - лише від свого імені в інтересах позивача. Однак, матеріали справи містять позов від імені позивача, проте підписаний його представником, повноваження якого підтверджуються лише ордером, з якого не вбачається причин відсутності в позивача можливості підписати свій власний позов.

Крім того, усупереч ч. ст.175 ЦПК України позовна заява не містить реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, за його наявності або номер і серію паспорта; офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти позивача, відповідача, номерів телефонного зв`язку з відповідачем.

Відповідно до ч.5ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За приписами статті 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. У зв`язку з чим суд не має права своїм рішенням підміняти функції інших державних органів влади.

З тексту позову вбачається, що позивач у шлюбі з відповідачем дітей не має.

Відповідно до ст.ст.106,107 Сімейного Кодексу України, "Подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один з подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. Частину першу статті 106 доповнено абзацом згідно із Законом № 524-V від 22.12.2006 2. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. Частина друга статті 106 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2398-VI від 01.07.2010 3. Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Шлюб розривається органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою одного із подружжя, якщо другий із подружжя: 1) визнаний безвісно відсутнім; 2) визнаний недієздатним. Пункт 3 частини першої статті 107 виключено на підставі Закону № 2398-VI від 01.07.2010 2. Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору".

Лише в тому випадку, якщо відповідач не бажає з`являтися до органу ДРАЦС, суд має право розірвати такий шлюб за заявою ініціатора припинення шлюбу.

Оскільки у позові не зазначено, що відповідач не бажає з`явитися до органу РАЦС для подання заяви про розірвання шлюбу, відсутні підстави для відкриття провадження за даним позовом ще й цієї причини.

З огляду на викладене, відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 185 ЦПК України позовну заяву слід залишити без руху, запропонувавши позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали усунути зазначені недоліки шляхом: подачі позовної зави та доданих до неї документів приведених у відповідність до вимог ст.ст. 175 і 177 ЦПК України.

Таким чином, встановивши відсутність усіх вище перелічених складових для відкриття провадження, суд дійшов висновку, що позовна заява містить певні недоліки, які позивачем мають бути усунені для відкриття провадження у справі і її розгляду у розумні строки на підставі доказів і відомостей, достатніх для ухвалення судом повного, об`єктивного і справедливого рішення.

Керуючись ст. ст.95,175,177, 185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позов ОСОБА_1 - представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення у встановлений строк недоліків, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу, що не є перешкодою для звернення до суду з цією ж заявою після усунення зазначених недоліків.

Запропонувати позивачу разом з усуненням недоліків позову надати суду, на його розсуд, інші докази на підтвердження відомостей, зазначених ним в позові, - що можуть мати суттєве значення для ухвалення судом законного та об`єктивного рішення у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає, та відповідно до ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя А.В. Кравцова