Справа № 663/3512/13-ц
Провадження № 6/663/80/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Шульги К. М.

секретаря Горбань М. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт» (ТОВ «ФК «Форт») звернулося до суду із заявою, яка мотивована тим, що 20.02.2014 Скадовським районним судом Херсонської області було ухвалено рішення у справі №663/3512/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором №0080/МК/2007-840 від 20.06.2007 з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра». 14.07.2021 Скадовським районним судом Херсонської області постановлено ухвалу, якою замінено стягуюча ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Форт» у справі №663/3512/13-ц. Просить видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з боржника та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Справу розглянуто за відсутності учасників справи та на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2014 року у справі №663/3512/13-ц позов ПАТ КБ «Надра» про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПА КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №0080/МК/2007-840 від 20.06.2007 у сумі 27326,39 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.10.2013 еквівалентно сумі 218419,83 грн., а також судові витрати у сумі 2184,19 грн.; в решті вимог відмовлено.

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який 16.07.2014 спрямовано ПАТ КБ «Надра», отримано представником 21.07.2014.

Як вбачається з Акту втрати виконавчих листів від 04.08.2020, виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0080/МК/2007-840 від 20.06.2007 було втрачено під час проведення процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра», у зв`язку зі зміною керівництва банку, закриттям територіальних відділень банку та звільнень усіх місцевих співробітників, що здійснювали супровід кредитних справ.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

За результатом пошуку виконавчих проваджень встановлено, що станом на 12.08.2021 виконавче провадження відносно ОСОБА_1 відсутнє, що підтверджується долученим заявником скріншотом.

Положеннями п.17.4 розділу ХIII перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суду не надано доказів, коли було втрачено виконавчий лист (оскільки процедура ліквідації банку розпочалася 04.06.2015), а також того, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист не виконано; не доведено, що не проведено стягнення з боржника за виконавчим листом, дублікат якого заявник просить видати.

Щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 129-1 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012).

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004).

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з даної норми закону при вирішенні відповідно до статті 433 ЦПК України, питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, суд повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається зі змісту положень статті 433 ЦПК України, метою застосування цієї статті є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Виконавча давність це встановлений у законі строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено саме до примусового виконання, тому що для добровільного виконання строки не встановлені в тому сенсі, що добровільне виконання рішення після закінчення строку виконавчої давності повинно визнаватися належним. Рішення суду, за загальним правилом, може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох років з моменту набрання ним законної сили.

Перебіг строку виконавчої давності починається з набранням рішенням суду законної сили. Переривається перебіг цього строку пред`явленням виконавчого документа до виконання, а також частковим виконанням рішення. Пропуск строку виконавчої давності, за загальним правилом, позбавляє стягувача права на примусове виконання рішення. Однак, у разі пропуску цього строку за поважної причини стягувач може звернутися до суду із заявою про поновлення пропущеного строку.

У зв`язку з тим, що стаття 433 ЦПК України не містить переліку причин, які є поважними при пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд у кожному конкретному випадку, виходячи з аналізу конкретних обставин пропуску строку, вирішує питання проте, чи є причина його пропуску поважною.

Тобто, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали заяви та долучених до неї документів, матеріали цивільної справи №663/3512/13-ц, суд вважає, що заявником не надано доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Доводи щодо запровадження процедури ліквідації банку як поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, є безпідставними, оскільки за змістом статей 36, 37, 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після запровадження тимчасової адміністрації керівництво банку втрачає свої повноваження, а Фонд (уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень) набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення, на що звернув увагу КЦС у складі ВС у постанові від 21.11.2019 у справі №616/4465/12.

З матеріалів справи вбачається, що рішення набрало законної сили 04.03.2014, отже, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, який закінчився 04.03.2015, було пропущено первісним стягувачем понад п`ять років тому, про що було відомо ТОВ «ФК Форт» станом на дату укладення договору про відступлення прав вимоги.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявником не надано доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому відсутні підстави для задоволення заяви щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу для виконання та видачі дубліката виконавчого документа.

Керуючись статтями 258, 260, 261,433 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Скадовського районного суду

Херсонської області К. М. Шульга