Провадження № 2/537/15/2021
Справа № 537/1366/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2021 р.Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Маханькова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Костюкевич Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суду м.Кременчука в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 , Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Поркіної Лілії Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_7 , про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, рішення про державну реєстрацію права власності, скасування запису про право власності, визнання незаконними дій державного реєстратора прав на нерухоме майно, визнання майна об`єктами самочинного будівництва, усунення перешкод у користуванні об`єктами права власності шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва, заборону вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Крюківського районного суду м.Кременчука з позовом, в якому просив суд:1)визнати незаконним і скасувати рішення за № 46 від 10.02.2005 року виконавчого комітету Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області «Про визнання права власності на гараж за гр. ОСОБА_5 на садибі по АДРЕСА_1 », 2)визнати незаконним і скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) з індексним номером 40583569 від 11.04.2018 року, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 25676865 про право власності ОСОБА_5 на об`єкт житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , а також визнати незаконними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Поркіної Лілії Олександрівни Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, які полягали у внесенні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про прибудову до гаражу (тимчасову) літ. «е1» як складову об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 104, 3)визнати гараж літ. «Е» та прибудову до гаражу (тимчасову) літ. «е1», які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , об`єктами самочинного будівництва, 4) усунути перешкоди у користуванні належними на праві власності житловим будинком з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 , а також земельною ділянкою, кадастровий номер :09:003:1068, за адресою АДРЕСА_2 , шляхом знесення за рахунок ОСОБА_5 гаражу літ. «Е» та прибудови до гаражу (тимчасової) літ. «е1», які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці із кадастровим номером:09:003:0123,5)заборонити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 провадити господарську діяльність із технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів за адресою АДРЕСА_3 )заборонити ОСОБА_5 передавати у користування іншим особам земельну ділянку (її частину), кадастровий номер :09:003:0123, для провадження господарської діяльності з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки для їх обслуговування (присадибної ділянки) за адресою: АДРЕСА_2 . У будинку він фактично проживає разом зі своєю сім`єю, в тому числі двоє його малолітніх дітей, місце проживання в установленому законодавством порядку зареєстровано саме за вказаною адресою.

Згідно зі змістом позовної заяви, власником сусідньої земельної ділянки, яка має адресу АДРЕСА_1 , та розташованих на ній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами є відповідач по справі ОСОБА_5 . За позицією позивача, відповідач ОСОБА_5 без отримання передбачених законодавством дозволів, без розроблення та без затвердження проекту, без здачі в установленному законодавством порядку в експлуатацію, з порушенням нормативно-правових актів у галузі будівництва здійснив за вказаною адресою будівництво гаража літ. «Е», який в подальшому самочинно реконструював у будівлю майстерні для ремонту та технічного обслуговування автотранспортних засобів, зокрема за рахунок влаштування прибудови літ. «е1»до вищевказаного гаражу.

Як вказує позивач, будівництво відповідачем ОСОБА_5 гаражаліт. «Е», а також його подальша реконструкція в будівлю майстерні для ремонту та технічного обслуговування автотранспортних засобів, зокрема за рахунок влаштування прибудови літ. «е1», створює перешкоди у реалізації права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами і на присадибну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 .

Зокрема, позивач посилається на те, що відстань від стіни належного відповідачу ОСОБА_5 гаражу літ. «Е» до стіни належного позивачу житлового будинку складає лише 2, 82 м при нормі 8, 0 м, а відстань від стіни належної ОСОБА_5 прибудови літ. «е1» до належного позивачу на праві власності житлового будинку становить лише 3, 0 м при нормі 10 м, що не відповідає протипожежним вимогам п. 2.10, додаток 1 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», п. 3.25а* додаток 3.1 (обов`язковий) «Протипожежні вимоги», ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». За позицією позивача, недотримання відповідачем ОСОБА_5 нормативних вимог щодо протипожежної відстані між окремими будівлями при зведенні (будівництві) гаражу літ. «Е» та прибудови літ. «е1» сприятиме виникненню умов для швидкого поширення полум`я під час пожежі з вказаних будівель відповідача на сусідню будівлю позивача - на належний позивачу на праві власності житловий будинок.

Крім того, позивач ОСОБА_1 посилається й на те, щогараж літ. «Е» та прибудова до нього літ. «е1» зведені відповідачем ОСОБА_5 та фактично знаходяться на межііз земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , що не відповідає вимогам п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», згідно з якими відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни будівлі треба приймати не менше 1, 0 м.

За позицією ОСОБА_1 , усунення порушень вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва,допущених відповідачем ОСОБА_5 , без проведення демонтажу, тобто без знесення, гаражу літ. «Е» та прибудови літ.«е1» не представляється можливим. При цьому відповідач ОСОБА_5 на претензії позивача не реагує.

Позовні вимоги до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області позивач ОСОБА_1 обґрунтовує функціональним правонаступництвом Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області відносно іншої юридичної особи публічного права -Виконавчого комітету Крюківської районної ради міста Кременчука, який ліквідовано за рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області, а також відсутністю за станом на 10 лютого 2005 року у виконавчих органів відповідних рад повноважень визнавати право власності на об`єкти самочинного будівництва, наявністю порушень прав інших осіб внаслідок здійснення відповідачем ОСОБА_5 самочинного будівництва, а також неможливістю визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти - приналежності головної речі.

В обґрунтування позовних вимог, заявлених до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що державна реєстрація прав на таке майно була проведена за відсутності в розпорядженні реєстратора даних про прийняття гаражу літ. «Е» в експлуатацію в порядку,який встановлено законодавством,та за відсутності в розпорядженні реєстратора документа, який підтверджував би право ОСОБА_5 на відповідний гараж, тобто правовстановлюючого документа.

Підставами позовних вимог, заявлених до фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 , ОСОБА_1 вказав те, що саме зазначена особа, являючись сином відповідача ОСОБА_5 , є фактичним володільцем та користувачем гаражу літ. «Е» та прибудова літ. «е1» по АДРЕСА_1 , фактично будівлі майстерні для ремонту та технічного обслуговування автотранспортних засобів, а також частини земельної ділянки за вказаною адресою із кадастровим номер :09:003:0123 під вказаними об`єктами орієнтовною площею 90 м2. Як вказав позивач, відповідач ФОП ОСОБА_6 провадить господарську діяльність із технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, код діяльності за КВЕД 45.20., за адресою АДРЕСА_1 із використанням вказаних вище об`єктів. У порядку, який встановлено законодавством,переведення домоволодіння або його окремої частини по АДРЕСА_1 у виробниче (нежитлове) не здійснювалось, як і не змінювалось цільове призначення присадибної ділянка (її частини) по АДРЕСА_1 . Фактично будівля майстерні для ремонту та технічного обслуговування автотранспортних засобів не відповідає вимогам спеціальних нормативно-правових актів у галузі будівництва об`єктів сфери надання послуг з ремонту та технічного обслуговування автотранспортних засобів,зокрема вимогам правил пожежної безпеки, вимогам щодо місця їх розташування. Має місце як порушення правил добросусідства, так і реальна небезпека порушення належного позивачу права власності.

Ухвалою від 17 травня 2019 року, суддя ОСОБА_8, позовну заву ОСОБА_1 прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правила загального позовного провадження.

Ухвалою від 19 вересня 2019 року відмовлено взадоволенні клопотання представника Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою від 19 вересня 2019 року призначено по справі судову будівельно технічну експертизу, на час проведення експертизи провадженняу справі зупинено.

06 березня 2020 року до Крюківського районного суду м. КременчукаПолтавської області надійшов висновок експерта №1825 від 28 лютого 2020 року.

Ухвалою від 16.03.2020 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 08 квітня 2020 року.

Рішенням Вищої ради правосуддя №917/0/15-20 від 09.04.2020 року суддю Крюківського районного суду м. Кременчука ОСОБА_8 , головуючого у даній справі,звільнено у відставку із 09 квітня 2020 року. Розпорядженням від 23.04.2020 року №124 керівника апарату Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області призначено повторний автоматизований розподіл даної цивільної справи. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2020 року справу передано в провадженні судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Мурашової Н.В.

Ухвалою від 28 квітня 2020 року справу прийнято до провадження суддею Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Мурашовою Н.В., призначено підготовче засідання на 29травня 2020року.

Ухвалою від 08 вересня 2020 року в справі призначено процедуру врегулювання спору за участю судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мурашової Н.В., призначено спільну нараду із врегулювання спору на 24 вересня 2020 року, провадження в справі зупинено до припинення врегулювання спору за участю судді.

Ухвалою від 09 жовтня 2020 року припинено врегулювання спору за участю судді за закінченням строку врегулювання спору на підставі п.2 ч.1 ст.204, ст.205 ЦПК України, поновлено провадження у справі, передано справу на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2020 року справу передано в провадження судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Маханькова О.В.

Ухвалою від 19.10.2020 року справу прийнято до провадження суддею Маханьковим О.В., призначено підготовче засідання на 27жовтня 2020року.

Ухвалою від 09.02.2021 року закрито підготовче провадженняу справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 22.02. 2021року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Білоконь О.О. позовні вимоги підтримали, прохали суд задовольнити позов.

В судове засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не з*явились, направили клопотання про розгляд справи без їх участі. У відзивах на позов відповідачі ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 просили суд відмовити у позовних вимогах у повному обсязі.

Зокрема, відповідачі ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 у відзивах вказували на необхідність застосування позовної давності, яка, як вони рахують, сплила у 2017 році. Крім того, за їх позицією в матеріалах позову не наведено та не підтверджено доказами порушень державним реєстратором положень закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивачем не оскаржувалась декларація про готовність об`єкта до експлуатації ПТ 25 від 29.03.2018 року. Як вказують відповідачі ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 , право власності на гараж літ. «Е» рішенням виконавчого комітету № 46 від 10 лютого 2005 року визнано після погодження контролюючих органів, а на розміщення гаражу отримувалось погодження власників сусідніх земельних ділянок.

Також відповідачі ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 свою позицію ґрунтують на тому, що в матеріалах позовної заяви, на їх думку, не наведено жодної реальної перешкоди у користуванні майном, а наведено лише припущення. Про пожежні розриви зазначають із посиланням при цьому на лист 13-ї самостійної державної пожежної частини м. Кременчука від 26.01.2005 року, що подальша експлуатація приміщення можлива за умови дотримання нормативних актів із пожежної безпеки. Приміщення, як вказують ці відповідачі, обладнано необхідними засобами пожежогасіння, у побуті вони постійно дотримуються пожежної безпеки.

Відповідач ОСОБА_5 , крім того, наголошує, що заборона йому передавати ФОП ОСОБА_6 чи будь-кому іншому земельну ділянку (її частину) суперечить Конституції України, так як ділянка належить йому на праві власності на законних підставах. В оренду для проведення підприємницької діяльності він земельну ділянку ФОП ОСОБА_6 не передавав, а останній сплачує відповідні необхідні податки від здійснення підприємницької діяльності.

В свою чергу,відповідач ФОП ОСОБА_6 також вказує, що адреса АДРЕСА_1 , де він фактично проживає, співпадає з адресою здійснення ним діяльності. При цьому користування приміщенням гаражу він здійснює за усної згоди та дозволу свого батька ОСОБА_5 . При проведенні 08.11.2017 року комісійного обстеження не було виявлено перевищень максимально разових гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у атмосферному повітрі, не зафіксовано перевищень гранично допустимих рівнів шуму на прибудинковій території та у приміщенні позивача. Позовну вимогу до нього вважає втручанням та намаганням перешкоджати здійсненню законної підприємницької діяльності.

В судовому засіданні представник Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з позовом не погодився, прохав суд відмовити в задоволенні позову.

Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області у відзиві посилається на те, що рішення виконавчого комітету № 46 від 10 лютого 2005 року виконано, а тому вичерпало свою дію, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні державний реєстратор Поркіна Л.О., з позовом погодилася частково. Прохала суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконними дій реєстратора, а проти інших вимог не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, в тому числі на предмет їх належності та допустимості, встановив наступні фактичні обставини.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно норм ч.1 ч.2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права і інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради депутатів трудящих № 93/1 від 05.03.1958 року надано ОСОБА_9 право індивідуальної забудови на земельній ділянці по АДРЕСА_2 площею 510 м2. Згідно вказаного рішення виконавчого комітету 26 березня 1958 року між Відділом комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради депутатів трудящих, з однієї сторони, та ОСОБА_9 як забудовником, з іншої сторони, укладено договір № 40 на право будівництва індивідуального житлового будинку,який посвідчено 28.03.1958 року нотаріусом Кременчуцької нотаріальної контори, за реєстром № 2922/1.Договір зареєстровано у Кременчуцькому міському житловому управлінні по реєстру власних забудовників обліку КЖУ 28 березня 1958 року, книга № 7 сторінка № 518.

За умовами вказаного вище договору Відділ комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради депутатів трудящих надав ОСОБА_9 право безстрокового користування земельною ділянкою в АДРЕСА_2 загальною площею 510 м2 згідно плану земельної ділянки. Крім того, наведеним договором № 40 забудовник взяв на себе обов`язки, зокрема, побудувати на вказаній земельній ділянці житловий одноповерховий глинобитний будинок, сарай глинобитний критий, вбиральню, огородити садибу з боку вулиці (провулка) дерев`яним забором висотою 1, 1 м.

План відводу земельної ділянки для індивідуальної забудови згідно типового проекту № 181-1 у АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_9 наявний у справі, його погоджено головним архітектором м. Кременчука та землеміром 22 березня 1958 року. Також у матеріалах справи наявний акт, датований березнем місяцем 1958 року, про проведення в натурі відводу земельної ділянки для індивідуальної житлової забудови по АДРЕСА_2 площею510 м2.

У подальшому рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради депутатів трудящих за № 149/30 від 15.04.1959 року іншій особі надано право індивідуальної забудови на земельній ділянці по АДРЕСА_1 площею 510 м2.План відводу земельної ділянки для індивідуальної забудови згідно типового проекту № 181-1-а у АДРЕСА_1 наявний у справі, його погоджено головним архітектором м. Кременчука та інженером-геодезистом 04 травня 1959 року. Згідно з експлікацією у плані відводу на земельній ділянці має бути розташований житловий будинок літ. А, сарай літ. Б тип № 2, убиральня і сміттєвий ящик літ. В, огорожа дерев`яна типу № 30. Всі будівлі під вогнетривкою покрівлею. Також у матеріалах справи наявний акт, датований квітнем місяцем 1959 року, про проведення в натурі відводу земельної ділянки для індивідуальної житлової забудови по АДРЕСА_1 площею 510 м2.

Як слідує з наявного у справі плану відводу земельної ділянки для індивідуальної забудови згідно типового проекту № 181-1-а у АДРЕСА_1 , відстань між житловим будинком літ. А на ділянці по АДРЕСА_1 та будівлею на сусідній садибі АДРЕСА_2 має складати 8, 0 м.

Згідно вказаного вище рішення виконавчого комітету за № 149/30 від 15.04.1959 року укладено договір від 07.05.1959 року № 63 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, який посвідчено в нотаріальному порядку 13 травня 1959 року за реєстровим № 2988. За умовами цього договору забудовник зобов`язався побудувати на вказаній земельній ділянці АДРЕСА_1 житловий одноповерховий глинобитний будинок житловою площею 21, 7 м2 на відстані 3, 0 м від червоної лінії, сарай глинобитний критий, вбиральню, огородити садибу з боку вулиці (провулка) дерев`яним забором висотою 1, 1 м.

Наявним у матеріалах справи актом приймання індивідуального домоволодіння, який згідно з відомостями відповідного грифу на ньому затверджено рішенням № 251 від 06.05.1982 року виконавчого комітету райради народних депутатів Крюківського району м. Кременчука, підтверджується, що Крюківська районна комісія м. Кременчука прийняла домоволодіння по АДРЕСА_2 . Згідно відомостями вказаного акту будівництво закінчено в 1963 році.

За договором купівлі-продажу від 04.01.1981 року, посвідченим державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, в реєстрі № 2-8, відповідач ОСОБА_5 придбав незакінчений будівництвом 15 % готовності жилий будинок, розташований на землях держфонду в АДРЕСА_1 . Як зазначено в договорі, незакінчений будівництвом жилий будинок належить продавцю на підставі договору № 63 на право будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого в нотаріальному порядку 13 травня 1959 року за реєстровим № 2988. За умовами договору купівлі-продажу всі права і обов`язки по закінченню будівництва переходять до набувача ОСОБА_5 .

Умовами п. 3 договору № 63 на право будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 передбачено, що будівництво зведених на земельній ділянці будівель і споруд повинно бути проведено в строгій відповідності з проектом будівництва, який затверджено управлінням головного архітектора м. Кременчука. Крім того, вказаний договір № 63містить умову про те,що забудовник зобов`язаний при зведенні будівель виконувати всі діючі будівельні, протипожежні, санітарні правила і за порушення таких несе встановлену законом відповідальність.

Наявним у матеріалах справи актом приймання індивідуального домоволодіння, який згідно з відомостями відповідного грифу на ньому затверджено рішенням за № 283/3 від 25.08.1988 року виконавчого комітету ради народних депутатів Крюківського району м. Кременчука, підтверджується, що Крюківська районна комісія м. Кременчука прийняла пред`явлене ОСОБА_5 домоволодіння по АДРЕСА_1 . У п. 4 цього акту вказано, «надворные постройки состоят из летней кухни, сарая, гаража, уборной, летнего душа».

У проміжку часу із 1993по 2000 рік включно, встановити більш точну дату об`єктивно не представляється можливим,відповідач ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 здійснив будівництво ще одного гаражу (зі сторони сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2 ), який і в технічному паспорті КМБТІ за станом на 28.12.2004 року, і в технічному паспорті Кременчуцького відділення Полтавської ТПП за станом на 01.03.2018 року позначено літ. «Е». У технічному паспорті Кременчуцького відділення Полтавської ТПП за станом на 01.03.2018 року вказано, що гараж літ. «Е» 1993 року побудови. У заяві від 14.01.2005 року на ім`я голови Крюківської районної ради вказано, що гараж побудовано в 2000 році. У відзиві на позов відповідач ОСОБА_5 вказав, що будівля гаража по АДРЕСА_1 була зведена в 2000 році.

Вказаний гараж відповідач ОСОБА_5 , як зазначено в заяві від 14.01.2005 року на ім`я голови Крюківської районної ради, було побудовано без дозволу органу місцевого самоврядування. В технічному паспорті КМБТІ за станом на 28.12.2004 року міститься штамп про те, що гараж літ. «Е» збудовано самовільно. Дата вказаного запису в технічному паспорті - 28 грудня 2004 року.

Постановою № 2 від 21 січня 2005 року в справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудування вирішено питання про накладення штрафу за самовільне без оформлення дозволу на виконання будівельних робіт будівництво гаражу на садибі по АДРЕСА_1 . Наявними у справі висновком від 27.01.2005 року за № 479/03-01 Кременчуцької міської санітарно-епідеміологічної станції та експертним висновком № 76 від 26 січня 2005 року 13-ї самостійної державної пожежної частини міста Кременчука також підтверджується, що гараж літ. «Е» у приватному домоволодінні по АДРЕСА_1 побудовано самовільно.

Рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області № 46 від 10.02.2005 року «Про визнання права власності на гараж за гр. ОСОБА_5 на садибі по АДРЕСА_1 » приписано вважати гр. ОСОБА_5 власником гаража літ. «Е» розміром 8, 6 м х 4, 05 м на садибі по АДРЕСА_1 . В обґрунтування цього рішення у ньому вказано про врахування погодження контролюючих органів, а також зроблено посилання на ст. 31 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

08 грудня 2005 року на ім`я ОСОБА_5 оформлено державний акт серії ПЛ № 202647 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0123 площею 490 м2 за адресою АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Підставою для цього слугувало рішення 22 сесії 4 скликання Крюківської районної ради від 11.08.2005 року.

В подальшому відповідачем ОСОБА_5 на садибі по АДРЕСА_1 зведено прибудову до гаражу,яка (прибудова) в технічному паспорті Кременчуцького відділення Полтавської ТПП за станом на 01.03.2018 року позначена літ. «е1». Згідно відомостей цього ж технічного паспорту прибудоваліт. «е1» до гаража літ. «Е» 2007 року побудови.

29 грудня 2008 року ОСОБА_9 , забудовник земельної ділянки по АДРЕСА_2 , помер. Після його смерті житловий будинок із господарськими будівлями по АДРЕСА_2 успадковано згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, які видано 07.08.2009 року Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою за № № у реєстрі 5-1037, 5-1041.

Позивачем ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 10 січня 2014 року частки в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, один з яких, № НОМЕР_1 в реєстрі, посвідчено приватним нотаріусом Медяник О.В., а інший, № 54 в реєстрі, посвідчено приватним нотаріусом Веселовським А.Г., набуто право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 . У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано 10.01.2014 року, записи про право власності № 4199078, виконавець ОСОБА_10 , а також № 4200391, виконавець ОСОБА_11 , що підтверджується витягами із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.01.2014 року № 15935610 та № 15940908 відповідно.

Земельна ділянка по АДРЕСА_2 на праві власності також належить позивачу ОСОБА_1 . Вона має кадастровий номер :09:003:1068, площу 514 м 2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01.

Із 21 січня 2014 року в будинку по АДРЕСА_2 зареєстровано місцепроживання позивача ОСОБА_1 . Разом із ним в зазначеному будинку зареєстровані та фактично проживають члени його сім`ї (дружина ОСОБА_7 , свідоцтво про шлюбсерії НОМЕР_3 від 22.09.2012 року, донька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 22 березня 2013 року, та син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народженнясерії НОМЕР_5 від 20.07.2018 року).

14 лютого 2014 року здійснено державну реєстрацію ОСОБА_6 як фізичної особи-підприємця, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про проведення державної реєстрації від 14 лютого 2014 року за № 2 022254, що підтверджується наявними у справі випискою та витягом із вказаного реєстру. Податковою адресою зазначеної фізичної особи-підприємця, за якою вона перебуває на обліку як платник податків у контролюючому органі, є наступна адреса: АДРЕСА_4 .

До Єдиного державного реєструюридичних осіб та фізичних осіб-підприємців включено відомості про наступний вид господарської діяльності відповідача ФОП ОСОБА_6 -технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, згідно з КВЕД код виду діяльності 45.20.

У реєстрі платників єдиного податку адреса місця фактичного провадження господарської діяльності відповідачем ФОП ОСОБА_6 вказана наступним чином: АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується витягом за № 736 із реєстру платників єдиного податку, який наявний у справі.

Здійснення відповідачем ФОП ОСОБА_6 виробничої господарської діяльності за адресою АДРЕСА_1 як слідує із його відзиву на позов, так і підтверджується письмовими доказами, зокрема: листами від 24 червня 2016 року Кременчуцької ОДПІ, а також Головного управління ДФС від 02.11.2017 року, листом від 03.11.2017 року Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, листами Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 15.11.2017 року, від 20.12.2017 року, від 18.12.2018 року. Так, зокрема, з листа Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 15 листопада 2017 року слідує, за результатом комісійного обстеження 08.11.2017 року було встановлено, що в гаражі знаходилось два легкових автомобілі, працювало три працівники.

Наявним у справі листом від 11 січня 2020 року за № 54/5/16-31-33-04-08 ГУ ДПС у Полтавській області «Про розгляд заяви» також підтверджується здійснення відповідачем ФОП ОСОБА_6 виробничої господарської діяльності з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів за адресою АДРЕСА_1 . У цьому листі йдеться про обставини, які мали місце в період розгляду даної справи судом. Як наслідок, суд критично ставиться до наданих відповідачем ФОП ОСОБА_6 витягу з реєстру платників єдиного податку від 30.09.2020 року, договорів найму (оренди) нежитлового приміщення від 10.08.2019 року та від 11.08.2020 року з актами приймання-передачі приміщення як доказів, на його думку, провадження ним діяльності за іншою адресою - АДРЕСА_5 кооператив «Лісовий гараж» гараж № НОМЕР_6 , м. Кременчук.

В противагу доводам відповідача ФОП ОСОБА_6 суд приймає також і результати здійсненого 26.11.2019 року судовим експертом ОСОБА_14 натурного обстеження, зокрема, домоволодіння АДРЕСА_1 , про що зазначено у висновку експерта № 1825 від 28.02.2020 року. Так, у висновку експертом вказано (аркуш 5 висновку), натурним обстеженням встановлено те, що прибудова літ. «е1» до гаража обладнана оглядовою ямою з підйомним механізмом для обслуговування автомобілів. При цьому на 9-му аркуші експертом вказано, що приміщення прибудови літ. «е1» та гаража літ. «Е» використовуються за одним спільним функціональним призначенням - для зберігання, технічного обслуговування і поточного ремонту транспортних засобів.

У квітні місяці 2018 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Поркіною Л.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за № 25676865 про право власності відповідача ОСОБА_5 на об`єкт житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, земельна ділянка місця розташування вказана як ділянка, що має кадастровий № :09:003:0123, реєстраційний № об`єкта нерухомого майна - 104. Підставою внесення запису про право власності до реєстру було рішення державного реєстратора Поркіної Л.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) з індексним № 40583569 від 11.04.2018 року.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно об`єктнерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , на який за відповідачем ОСОБА_5 зареєстровано право власності, описано наступним чином: житловий будинок загальною площею 71, 2 м2, житловою площею 40, 3 м2, літ. «А», господарські будівлі та споруди, а саме: відкрита веранда літ. «а», ганок літ. «аг», гараж літ. «Б», господарсько-побутовий блок літ. «В», прибудова літ. «в», погріб літ. «вп», сарай-вбиральня літ. «Г,г», літній душ літ. «Д», гараж літ. «Е», прибудова до гаражу літ. «е1», яма вигрібна «І», колодязь літ. «К», огорожа № 1, бруківка № 3.

При цьому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме у графі «Підстава виникнення права власності» (в контексті об`єкту по АДРЕСА_1 ) вказано наступне: договір купівлі-продажу серія та номер 2-8, виданий 04.01.1981 року, видавник - Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, технічний паспорт, виданий 01.03.2018 року, видавник - Кременчуцьке відділення Полтавської ТПП, акт приймання індивідуального домоволодіння 283/3, виданий 25.08.1988 року, видавник - Крюківська районна рада, декларація про готовність об`єкта до експлуатації ПТ 25, виданий 29.03.2018 року, видавник - Управління ДАБК Кременчуцької міської ради Полтавської області, документ отримано з ЄРД.

Рішенням від 23 грудня 2015 року Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про затвердження структури та граничної чисельності виконавчих органів Кременчуцької міської ради VII скликання» припинено шляхом ліквідації Автозаводську і Крюківську районні у м. Кременчуці ради як юридичні особи, а також їх виконавчі органи. Державним реєстратором 13 січня 2017 року внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис № 4002677про державну реєстрацію припинення Виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука як юридичної особи.

У питанні правової оцінки встановлених фактичних обставин справи та позицій сторін справи суд виходить із наступного.

Приписами ст. 4 закону України «Про власність» як в редакції за станом на 1993 рік (рік зведення гаражу літ. «Е» за даними технічного паспорту), так і в редакції за станом на 2000 рік (рік зведення гаражу літ. «Е» за даними заяви від 14.01.2005 року ОСОБА_5 ) визначались межі здійснення особою права власності. Зокрема, за ч. 5 ст. 4 вказаного закону власник, здійснюючи свої права, зобов`язаний не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян, юридичних осіб і держави. За змістом ч. 7 ст. 41 Конституції України в редакції від 28 червня 1996 року використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з п. 5 ст. 40 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року в редакціях як за станом на 1993 рік, так і за станом на 2000 рік, власники земельних ділянок і землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати права власників інших земельних ділянок і землекористувачів, у тому числі орендарів.

За змістом ч. 2 ст. 13 Цивільного кодексу України в редакції за станом на 2007 рік при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ч. 5 ст. 319 Цивільного кодексу України в редакції за станом на 2007 рік власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з ч. 3 ст. 375 Цивільного кодексу України в редакції за станом на 2007 рік право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Як булопередбачено ч. 1 ст. 10 закону України «Про пожежну безпеку» від 17.12.1993 року, виробничі, жилі, інші будівлі та споруди, устаткування, транспортні засоби, що вводяться в дію чи в експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції або технічного переоснащення, а так само технологічні процеси та продукція повинні відповідати вимогам нормативних актів з пожежної безпеки. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України.

Приписами ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За позицією Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, п. 33 постанови за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Такий позов підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії або бездіяльність, що порушують право позивача.

За змістом ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно з приписами ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України якщо є неможливим проведення перебудови об`єкту самочинного будівництва, то в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.У разі порушення самочинним будівництвом прав інших осіб право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта належить і таким особам у порядку ст. 391 Цивільного кодексу України за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)». Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених ст. ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, ст. 103 Земельного кодексу України.

У постанові Верховного Суду Українивід 06 вересня 2017 року посправі № 6-1721цс16 зроблено висновок про те, що право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. У разі ж порушення прав іншихосіб право на зверненнядо судумаютьтакі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а такожвласник (користувач) земельноїділянки, якщовінзаперечуєпротивизнання за особою, яка здійсниласамочиннебудівництво на йогоземельнійділянці, права власності на самочинно збудованенерухомемайно (частиначетвертастатті 376 та стаття 391 ЦК України).

Як передбачено приписами ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі змістом ч. 4 ст. 373 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. За приписами ст. 91 Земельного кодексу України власники земельнихділянок зобов`язані, зокрема, забезпечувативикористанняїх за цільовимпризначенням, п. а) ч. 1 ст. 91, не порушувати прав власниківсуміжнихземельнихділянок та землекористувачів, п. г) ч. 1 ст. 91, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленнямземельнихсервітутів та охоронних зон, п. е) ч. 1 ст. 91. При цьому згідно з нормативним змістом добросусідства, див. ст. 103 Земельного кодексу України,власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

За позицією Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов`язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (абз. 2 п. 35 постанови № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Судом встановлено, що зведені відповідачем ОСОБА_5 гараж літ. «Е» та прибудова літ. «е1»розміщені на межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 та іншої земельної ділянки по АДРЕСА_2 . Так, на кадастровому плані земельної ділянки по АДРЕСА_1 , додаток до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29 травня 2018 року № НВ-018, розміщення на межі капітальної будівлі гаражу літ. «Е» позначено від крапки 4 до крапки 6 по межі від «В» до «Г», відстань 8, 61 м. У свою чергу, на кадастровому плані земельної ділянки по АДРЕСА_2 , додаток до витягу від 15 травня 2018 року № НВ-018 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, розміщення на межі капітальної будівлі гаражу літ. «Е» в домоволодінні відповідача по АДРЕСА_1 , земельна ділянка кадастровий№ :09:003:0123, позначено від крапки 6 до крапки 7 по межі від «Б» до «В», відстань 8, 59 м. Розміщення ж прибудови літ. «е1» позначено від крапки 7 до крапки 8 по межі від «Б» до «В», відстань 6, 37 м. Ця обставина підтверджується і висновком експерта від 31.07.2018 року за № 7/7-18,і листом від 15.11.2017 року № 01-64/2456, який підписано першим заступником міського голови, перший абзац знизу першого аркушу листа. Крім того, на це також вказує схематичний план земельної ділянки житлового будинку АДРЕСА_1 , який є складовою частиною відповідного технічного паспорту.

Згідно з висновком експерта від 31.07.2018 року № 7/7-18розміщення гаражу літ. «Е», прибудови літ. «е1» до гаражу в домоволодінні по АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_5 , на межі із земельною ділянкою з кадастровим номером :09:003:1068, що знаходиться по АДРЕСА_2 , не відповідає вимогам п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», згідно з яким для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1, 0 м. Про невідповідність вказаному вище нормативу зазначено також і в листі від 15.11.2017 року № 01-64/2456 за підписом першого заступника міського голови, перший абзац зверху другого аркушу листа.

Крім того, згідно з висновком експерта від 31.07.2018 року за № 7/7-18відстань від стіни належного позивачу житлового будинку до стіни належного відповідачу ОСОБА_5 гаражу літ. «Е» складає лише 2, 82 м при нормі 8, 0 м, а відстань від стіни належного позивачу на праві власності житлового будинку до стіни належної ОСОБА_5 прибудови літ. «е1» фактично становить лише 3, 0 м при нормі 10 м. За вказаним вище висновком експерта це не відповідає протипожежним вимогамп. 2.10, додаток 1 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», п. 3.25а* додаток 3.1 (обов`язковий) «Протипожежні вимоги», ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

За складом конструктивних елементів гараж літ. «Е», АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_5 , відноситься до ІІ-го ступеню вогнетривкості, прибудова до гаражу літ. «е1», АДРЕСА_1 , власник той самий, відноситься до ІІІ-а ступеню вогнетривкості, а будинок літ.«А,а,а1,аг», АДРЕСА_2 , відноситься до ІІІ-го ступеню вогнетривкості. Дана обставина підтверджується, зокрема, вказаним вище висновком експерта від 31.07.2018 року за № 7/7-18.

Як зазначено у висновку експерта від 31 липня 2018 року за № 7/7-18, прибудова до гаражу літ. «е1» складається з таких конструктивних елементів, як зокрема: стіни та покрівля - з металевого профнастилу; підлога - бетонна; інженерне забезпечення - електропостачання від зовнішніх мереж. Ця прибудова об лаштована також опаленням із відводом продуктів згоряння через димову трубу, що було встановлено оглядом експерта та відображено у фототаблицях № 1 та № 2 - додаток за № 1 до висновку експерта від 31.07.2018 року. З середини прибудови стіни та стелі оздоблені листами фанеру.

Гараж літ. «Е» складається з наступних конструктивних елементів, а саме (за даними технічного паспорту та висновком експерта від 31 липня 2018 року № 7/7-18): фундамент - бетонний, стіни - цегляні, підлога - бетонна; інженерне забезпечення - електропостачання від зовнішніх мереж. Ця прибудова також облаштована опаленням із відводом продуктів згоряння через димову трубу, що було встановлено оглядом експерта та відображено у фототаблицях № 1 та № 2 - додаток за № 1 до висновкуекспертавід 31.07.2018 року.

Наявним у справі висновком за № 76 від 26 січня 2005 року 13-ї самостійної державної пожежної частини міста Кременчука підтверджується не дотримання при будівництві гаражу літ. «Е» нормативних відстаней. Зі змісту вказаного документу слідує, що державний пожежний нагляд Крюківського району м. Кременчука як виняток не заперечує проти подальшої експлуатації самовільно побудованого гаражу літ. «Е» на території садиби по АДРЕСА_1 при умові, зокрема, погодження скорочення нормативних відстаней з органами виконавчої влади (п. 2.10, примітка 6, ДБН 79-92).

При вирішенні даної справи суд враховує позицію Верховного Суду, наведену в постанові від 26.06.2019 року по справі № 388/314/15-ц, провадження № 61-14879св18. Верховний Суд у постанові зазначив, що постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2018 року задоволено зустрічний позов , знести самовільно побудовану нею господарську будівлю, орієнтовно розміром: довжиною - 8,5 м, шириною - 5,5 м, висотою - 5,8 м, яка розташована на відстані 1 м від межі по адресою. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскільки порушення протипожежних вимог несе в собі потенційну загрозу життю, здоров`ю та майну особи , це порушення має бути усунуто.Усунення зазначеного порушення можливе лише за умови перенесення стіни самочинно збудованої господарської будівлі на визначену нормами відстань - 8 метрів. Здійснення такого перенесення не можливо шляхом перебудови.

Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 року по справі № 388/314/15-ц зазначив, що скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зустрічного позову та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог у цій частині, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що оскільки порушення протипожежних вимог несе в собі потенційну загрозу життю, здоров`ю та майну таке порушення має бути усунуто. Водночас усунення зазначеного порушення можливе лише за умови перенесення стіни самочинно збудованої господарської будівлі на визначену нормами відстань, 8 метрів. Здійснення такого перенесення не можливо шляхом перебудови.

За позицією Верховного Суду у вказаній вище постанові апеляційний правильно зауважив, що усунити перешкоди у користуванні власністю позивачеві за зустрічним позовом можливо лише шляхом знесення спірної будівлі, оскільки порушення протипожежних вимог несе в собі потенційну загрозу життю, здоров`ю та майну .

Подібні висновки Верховним Судом наведено й у іншій постанові у справі даної категорії, а саме: в постанові від 13.01.2021 року по справі № 472/1103/14, провадження № 61-23086 св 19, (справа про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні нежитловою будівлею шляхом демонтажу тимчасової споруди - кіоску промислових товарів, розташованої напроти фасадної стіни належної позивачу нежитлової будівлі).

Так, за позицією Верховного Суду, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що встановленням спірних тимчасових споруд з недотриманням протипожежного розриву між групою тимчасових споруд та існуючою будівлею магазину-закусочної «Водолій»відповідачі створюють перешкоди позивачу у користуванні належним йому нерухомим майном, оскільки є небезпека експлуатації такого приміщення, яка може виникнути в разі пожежі в одному із спірних об`єктів відповідачів. Тому в силу статті 391 ЦК України зазначене порушене право позивача підлягає захисту шляхом демонтажу тимчасових споруд відповідачів.

Схожий правовий висновок наведено Верховним Судом і в постанові від 19 травня 2020 року по справі № 331/3129/17, провадження № 61-41744св18.

За наведених вище норм права, висновків Верховного Суду та позицій пленуму суду касаційної інстанції суд відхиляє як неспроможні доводи відповідачів ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 про те, що в матеріалах позовної заяви не наведено жодної реальної перешкоди у користуванні майном, а наведено лише припущення, а також про те, що приміщення, обладнано необхідними засобами пожежогасіння, у побуті відповідачі постійно дотримуються пожежної безпеки.

Відхиляє суд і доводи відповідачів ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 про сплив позовної давності. Так, за змістом ст. 391 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв`язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. Про вказане зазначено у п. 36 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відносно позовних вимог, пред`явлених до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області та до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, то відповідачами не доведено, а судом не встановлено обставин пред`явлення відповідних позовних вимог поза межами позовної давності.

Суд вважає за необхідне зазначити і те, що з досліджених матеріалів справи не вбачається, а відповідачами не доведена можливість усунення перешкод позивачу в іншій спосіб, відмінний від наведеного позивачем у позовній заяві. Так, судовим експертом ОСОБА_15 , з-проміж іншого, досліджувалось питання наявності (відсутності) технічної можливості привести об`єкти «гараж літ. «Е» та «прибудова до гаражу літ. «е1» у відповідність вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, в тому числі вимогам щодо нормативних відстаней - протипожежних розривів. За висновком експерта від 31 липня 2018 року № 7/7-18 із технічної точки зору привести гараж літ. «Е», прибудову до гаражу літ.«е1» у відповідність вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва можливо шляхом проведення їх демонтажуі розміщення їх у відповідності до діючих нормативних вимог у галузі будівництва з урахуванням протипожежних відстаней між жилими будинками та господарськими будівлями (спорудами), що діють для суміжних земельних ділянок.

Крім того, з наявного в справі висновку експерта № 1825 від 28.02.2020 року (експерт ОСОБА_14 ) слідує, що розміщення позначених літ. «Е» та літ. «е1» в технічному паспорті на будинок АДРЕСА_1 , виготовленому за станом на 01.03.2018 року, гаражу та прибудови до нього в іншому місці на території домоволодіння АДРЕСА_1 не можливе.

При вирішенні справи суд також бере до уваги й інші висновки, наведен іу висновку експерта № 1825 від 28.02.2020 року (експерт Шимка В.М.). Зокрема про те, що 1) позначені літ. «Е» та літ. «е1» в технічному паспорті на будинок АДРЕСА_1 , виготовленому за станом на 01.03.2018 року, гараж та прибудова до нього являються єдиним цілим майном, 2) що функціональне призначення позначених літ. «Е» та літ. «е1» в технічному паспорті на будинок АДРЕСА_1 , виготовленому за станом на 01.03.2018 року, гаражу та прибудови до нього - для зберігання, технічного обслуговування і поточного ремонту транспортних засобів, 3) що у прив`язці до позначених літ. «Е» та літ. «е1» в технічному паспорті на будинок АДРЕСА_1 , виготовленому за станом на 01.03.2018 року, гаражу та прибудови до нього фактично виконано реконструкцію, 4) позначені літ. «Е» та літ. «е1» в технічному паспорті на будинок АДРЕСА_1 , виготовленому за станом на 01.03.2018 року, гараж та прибудова до нього не відповідають вимогам нормативних актів у галузі будівництва об`єктів сфери надання послуг з ремонту та технічного обслуговування автотранспортних засобів. Обґрунтованих доводів у противагу їм відповідачі суду не надали, клопотань про призначення повторної або додаткової експертизи не заявляли.

Не погоджується суд і з доводами Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в частині позовних вимог до нього.

Так, оскаржуване позивачем рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області № 46 від 10.02.2005 року «Про визнання права власності на гараж за гр. ОСОБА_5 на садибі по АДРЕСА_1 » фактично для відповідача ОСОБА_5 є одним із правовстановлюючих документів. Відносно нього між сторонами існує спір. У разі скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 25676865 про право власності ОСОБА_5 на об`єкт житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_1 останній не буде позбавлений можливості в подальшому вступати у правовідносини, посилаючись на вказане рішення як на чинне. При цьому доказів того, що державний реєстратор враховував вказане рішення як підставу виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації права власності за відповідачем ОСОБА_5 суду не було надано.

По суті позовних вимог у цій частині суд відзначає, що як на правову підставу прийняття оскаржуваного рішення № 46 від 10.02.2005 року, в ньому наведено посилання на ст. 31 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Однак, за змістом підпункту 1 п. б) ч. 1 ст. 31 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції за станом на 10.02.2005 року до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі будівництва належало прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку, який встановлено законодавством.При цьому виконавчі органи міських рад за змістом ст. 31 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не мали повноважень визнавати право власності за особою на об`єкт самочинного будівництва.

В контексті спірних правовідносин прийняття такого рішення суперечить також приписам ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України в редакції за станом на 10.02.2005 року, згідно з якою особа, що здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Лише суд за змістом ст. 376 Цивільного кодексу України міг ухвалити рішення про визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно з підстав, які передбачено даною нормою. До їх переліку належить, зокрема, відсутність порушення прав інших осіб внаслідок самочинного будівництва. Самочинно збудований відповідачем ОСОБА_5 гараж літ. «Е» цій умові не відповідав.

Істотне значення має також та обставина, що господарські будівлі (споруди), які зведено особою після набуття нею права власності на будинок чи садибу, підлягали виключно прийняттю в експлуатацію згідно діючого законодавства. Як наслідок, самостійне право власності на такі самочинно збудовані об`єкти взагалі не могло і не може визнаватись за особою відповідним компетентним органом.

Також суд відхиляє доводи відповідачів ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 про те, що на розміщення гаражу отримувалось погодження власників сусідніх земельних ділянок. У матеріалах справи докази цьому відсутні, хоча за висновком Кременчуцької міської державної СЕС від 27.01.2005 року погодження розміщення самовільно побудованого гаражу літ. «Е» є можливим за умови отримання погодження з власниками сусідніх земельних ділянок про можливість розміщення об`єктів.

Обґрунтованими суд вважає і позовні вимоги, пред`явлені до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області. Суд відмічає, що положеннями закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не визначено можливість часткової реєстрації за поданими документами.

За змістом ч. 2 ст. 5 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених ст. 31 цього закону. Так, із поданого в розпорядження державного реєстратора технічного паспорту за станом на 01.03.2018 року Кременчуцького відділення Полтавської ТПП слідувало, що за адресою вул. Чехова, 40 у м. Кременчук розташовано, в тому числі, й гараж літ. «Е» 1993 року побудови. Тобто, підстав для застосування реєстратором ст. 31 названого вище закону не було. Наявність у розпорядженні державного реєстратора вказаного технічного паспорту підтверджується, зокрема, відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де в «підставах виникнення права власності» по спірному об`єкту значиться вище зазначений технічний паспорт.

Даних про прийняття в експлуатацію гаражу літ. «Е» 1993 року побудови в розпорядженні державного реєстратора не було. Декларація про готовність об`єкта до експлуатації ПТ 25 від 29.03.2018 року, яку зазначено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в «підставах виникнення права власності» по спірному об`єкту, стосується виключно реконструйованої ОСОБА_5 у господарсько-побутовий блок із прибудовою (літ. «В» та «в» відповідно) літньої кухні. Не являється таким документом і зазначений у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в «підставах виникнення права власності» по спірному об`єкту акт Крюківської районної ради народних депутатів м. Кременчука приймання індивідуального домоволодіння від 25 серпня 1988 року № 283/3, затверджений рішенням виконавчого комітету Ради народних депутатів Крюківського району м. Кременчука 5 вересня 1988 року, адже він стосується іншого розташованого за цією ж адресою гаражу, а саме: гаражу літ. «Б» у технічному паспорті.

Таким чином, беручи до уваги, що гараж літ. «Е» 1993 року побудови, даних про прийняття його в експлуатацію, а так само документа, що підтверджував би право відповідача ОСОБА_5 на нього, у державного реєстратора не було (зворотнє не доведено), остання мала діяти виключно згідно з приписами п. 14 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою від 25.12.2015 року за № 1127 Кабінету Міністрів України, а саме: прийняти рішення щодо зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яку прийнято реєстратором 05.04.2018 року о 16:34:38, з підстави подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством (п. 1 ч. 1 ст. 23 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у відповідній реакції).

З викладеного вище суд відхиляє як неспроможні доводи відповідачів ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 про те, що в матеріалах позову не наведено та не підтверджено доказами порушень державним реєстратором положень закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також про те, що позивачем не оскаржувалась декларація про готовність об`єкта до експлуатації ПТ 25 від 29.03.2018 року. Вказана декларація не стосується ні гаражу літ «Е», ні прибудови літ. «е1». Згідно з наявним у справі листом Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 20 грудня 2017 року в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутня інформація щодо права на виконання будівельних робіт на майстерню для ремонту та технічного обслуговування машин на садибі по АДРЕСА_1 .

В частині позовних вимог до відповідача ФОП ОСОБА_6 суд також зазначає, що згідно з планом зонування території м. Кременчука, який затверджено рішенням Кременчуцької міської ради від 30.09.2014 року зі змінами від 07.09.2017 року, ділянка по АДРЕСА_1 відноситься до зони розміщення котежної (садибної) забудови, де не передбачено розміщення станції технічного обслуговування. Ця обставина підтверджується листом Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 18.12.2018 року. Крім того, листом від 15 січня 2018 року Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області підтверджується, що розміщення виробничих потужностей на території житлової забудови без можливої зміни цільового призначення земельної ділянки та нежитлових будівель із порушеннями містобудівних обмежень суперечить вимогам містобудівного законодавства по плануванню і зонуванню території населених пунктів.

Цільове призначення присадибної ділянка (її частини) по АДРЕСА_1 не змінювалось в установленому законодавством порядку на «земліавтомобільного транспорту», ч. 1 ст. 71 Земельного кодексу України. Листом від 20.12.2017 року Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області підтверджується, що частина земельної ділянки по АДРЕСА_1 використовується не за цільовим призначенням.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Земельного кодексу України до земель автомобільного транспорту належать, зокрема, землі під службово-технічними будівлями, станціями технічного обслуговування й іншими об`єктами, що забезпечують роботу автомобільного транспорту. Використання сусідньої земельної ділянки не у відповідності до її цільового призначення само по собі є порушенням правил добросусідства.

Листом Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 15 листопада 2017 року № 01-64/2456 з посиланням при цьому на результати роботи комісії підтверджується порушення відповідачем ФОП ОСОБА_6 правил добросусідства в такому його аспекті як завдання незручностей через неприємні запахи та задимлення. За змістом вказаного листа:«У приміщенні майстерні та на прибудинковій території був присутній запах лакофарбового походження. З труби, що розташована на даху прибудови до гаража, виходив чорний дим з неприємним запахом горілого. Так, при несприятливих метеорологічних умовах та відсутності вітру неприємні запахи, що виникають внаслідок діяльності майстерні по ремонту машин, розповсюджуються від території домоволодіння по АДРЕСА_1 до поряд розташованих житлових будинків приватного сектору даного мікрорайону».

За вказаного вище суд приходить до висновку, що права позивача ОСОБА_1 у спірних правовідносинах було порушено. Способи їх захисту, які позивач просить суд застосовувати, передбачено законодавством та за своєю суттю є ефективними. Отже, позовні вимоги законні та обґрунтовані, підтверджені належними доказами і тому суд їх задовольняє.

Керуючись ст.ст. ст.ст.8,41 Конституції України ,ст.ст. 12,81,130,141,223,263-266 ЦПК України, ст.ст. 13,16,376 ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.31Закону України «Про місцеве самоврядування»,ст..4 Закону України «Про власність», ст..10 Закону України «Про пожежну безпеку»,ст..7 Земельного Кодексу, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 , Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Поркіної Лілії Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_7 , про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, рішення про державну реєстрацію права власності, скасування запису про право власності, визнання незаконними дій державного реєстратора прав на нерухоме майно, визнання майна об`єктами самочинного будівництва, усунення перешкод у користуванні об`єктами права власності шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва, заборону вчинення дій - задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати рішення за № 46 від 10.02.2005 року виконавчого комітету Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області «Про визнання права власності на гараж за гр. ОСОБА_5 на садибі по АДРЕСА_1 ».

Визнати незаконним і скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) з індексним номером 40583569 від 11 квітня 2018 року, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 25676865 про право власності ОСОБА_5 на об`єкт житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , а також визнати незаконними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Поркіної Лілії Олександрівни Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, які полягали у внесенні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про прибудову до гаражу (тимчасову) літ. «е1» як складову об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 104.

Визнати гараж літ. «Е» та прибудову до гаражу (тимчасову) літ. «е1», які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , об`єктами самочинного будівництва.

Усунути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), перешкоди у користуванні належними йому на праві власності житловим будинком з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 , а також земельною ділянкою, кадастровий номер :09:003:1068, за адресою АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) знести за свій рахунок гараж літ. «Е» та прибудови до гаражу (тимчасову) літ. «е1», які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, що має кадастровий номер :09:003:0123.

Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) заборонити провадити господарську діяльність із технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів за адресою АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) передавати у користування іншим особам земельну ділянку (її частину), кадастровий номер :09:003:0123, для провадження господарської діяльності з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складання рішення в повному обсязі. Особи , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В.Маханьков

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15 березня 2021року.