Дата документу 13.01.2021
Справа № 320/6578/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

за участю секретаря Бєгушевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський компресор» до ОСОБА_1 про позбавлення права користування житлом та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача права користування кімнатою АДРЕСА_1 та виселити відповідача з кімнати без надання іншого житла, стягнути з нього судові витрати. При цьому, позивач зазначає, що ПАТ «Мелітопольський компресор» є власником гуртожитку по АДРЕСА_2 даного гуртожитку була надана в тимчасове користування колишньому їхньому працівнику, який у 2008 році був звільнений з даного підприємства. При цьому кімнату відповідач не звільнив, своїми діями завдає суттєву шкоду майну власника. З його вини відбувалися пожежі у кімнаті через паління у нетверезому стані, своєю поведінкою відповідач завдає незручності іншим мешканцям гуртожитку, оскільки зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки з сусідами. Заходи громадського впливу на відповідача не діють.

В судове засідання представник позивача не з`явився, від нього надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Цокало О.І, надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Але, доказів його участі в іншому судовому процесі суду не надано.

Оскільки розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням представника відповідача, суд вважає можливим визнати причини його неявки неповажними та розглядати справу в його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради за №165/2 від 12.12.2002 право власності на будівлю гуртожитку по АДРЕСА_3 було зареєстровано за ВАТ «Мелітопольський компресор» у зв`язку з чим видано свідоцтво про право власності від 17.12.2002 /а.с.3,4/.

У даному гуртожитку в кімнаті № НОМЕР_1 проживає відповідач. Дана кімната була надана відповідачу у зв`язку з перебуванням його у трудових відносинах з ВАТ «Мелітопольський компресор» з 18.10.2004 по 02.12.2008. Однак, на підставі наказу №180 від 02.12.2008 його було звільнено з підприємства на підставі ст.36 п.1 КЗпП /а.с.8/. Житлове приміщення після звільнення з підприємства відповідач не звільнив. Ніяких претензій щодо житла позивач до відповідача з того часу не пред`являв.

З цього часу правовідносини між сторонами набули іншої природи, це стали правовідносини щодо найму житлового приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

В п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Доказів того, що відповідач систематично руйнує чи псує жиле приміщення позивач суду не надав.

Позивачем надано відповідь т.в.о. начальника Мелітопольського МРУ ГУ ДСНС України у Запорізькій області щодо отримання виклику та гасіння пожежі на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_3 , що сталася 26.06.2015. Однак, з тексту даної письмової відповіді не вбачається, що винним в пожежі був відповідач /а.с.118/.

А надана копія вироку /а.с.110/ не може свідчити про систематичне порушення правил співжиття, оскільки ОСОБА_1 було 05.10.2016 засуджено за ст.185 ч.1 КК України і ця судимість ніякого відношення до спірного житла не має.

Складені акти та протоколи зборів мешканців гуртожитку теж не можуть бути доказами у справі. Ні в одному з цих документів не вказано про застосування до відповідача заходів попередження або громадського впливу.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем суду не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог по суті заявленого позову, а саме: доказів того, що відповідачем систематично порушуються правила співжиття, що робить неможливе із ним спільне проживання, а заход попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Підстави, передбачені ст.116 ЖК, взагалі позивачем не викладені.

Судом не встановлено фактів систематичного порушення відповідачем правил співжиття, руйнування чи псування жилого приміщення, що робило б для позивача неможливим проживання із ним в одному жилому приміщенні. Відповідно не встановлено і фактів застосування до відповідача заходів попередження або громадського впливу.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається лише з підстав, установлених законом.

У даному випадку таких підстав судом не встановлено.

А тому суд вважає, що підстав для виселення відповідача з будинку без надання іншого жилого приміщення у даному випадку немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11 61, 212, 214,224-226 ЦПК України, ст.ст.150, 158 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський компресор» до ОСОБА_1 про позбавлення права користування житлом та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання ним копії рішення.

СУДДЯ: