Справа № 289/149/21
Номер провадження 2/289/276/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Кириленка О.О.,

з участю секретаря судового засідання - Науменко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радомишльського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Радомишльської міської ради, про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати його батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключити з актового запису №3, який складено 30 серпня 2007 року виконавчим комітетом Меньківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, відомості про ОСОБА_2 , як батька дитини, внести до вказаного актового запису зміни, зазначивши позивача батьком дитини, а також зобов`язати відповідача внести зміни до Книги реєстрації народжень, а саме до актового запису, змінивши прізвище дитини з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 , по батькові з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 , та зобов`язати видати нове свідоцтво про народження. Свої вимоги мотивує тим, що з 2006 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_2 . Проте у акті про народження дитини він батьком не записаний. У свідоцтві про народження дитини на підставі ч. 1 ст. 135 СК України батьком дитини записаний ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла. Після її смерті дитина залишилась проживати з ним та знаходиться на його утриманні, вихованні та піклуванні. Крім того, позивач зазначив, що факт його батьківства підтверджується письмовими свідченнями свідків.

Ухвалою судді від 29.01.2021 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з тих же підстав.

Представники відповідача та третьої особи до суду не з`явилися, однак звернулися до суду з листами, в яких просять справу розглянути без їх участі, під час ухвалення рішення покладаються на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 9).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що на підставі ч. 1 ст. 135 СК України батьком дитини записаний ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_7 (а.с. 10-11).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 померла, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть (а.с. 12).

Відповідно до наказу Служби у справах дітей Радомишльської районної державної адміністрації №99 від 30.11.2020 дитину-сироту ОСОБА_2 передано на тимчасове влаштування у сім`ю вітчима - ОСОБА_1 , до вирішення питання про постійне влаштування дитини (а.с. 13).

Згідно письмових свідчень ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 17 грудня 2020 року покійна ОСОБА_7 з серпня 2006 року проживала разом з позивачем в с. Заболоть Радомишльського району Житомирської області, де вони вели спільне господарство з його батьками. В січні 2007 року ОСОБА_7 переїхала проживати до с. Меньківка. Позивач і його родина неодноразово приїжджали до неї та просили повернутися, а після народження сина ОСОБА_2 позивач приїжджав на його Христини та Дні народження, допомагав матеріально. В березні 2020 року позивач за згодою ОСОБА_7 забрав ОСОБА_2 проживати до себе в с. Вишевичі Радомишльського району (а.с. 19, 20).

Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. При зверненні до суду особи, на утриманні якої перебуває дитина і яка не є опікуном (піклувальником), або чоловіка, котрий не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, яка (матір) померла для захисту інтересів дитини до участі у справі необхідно залучити орган опіки та піклування. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

Водночас, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, позивач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували походження дитини ОСОБА_2 від нього.

В підготовчому судовому засіданні позивачу судом було роз`яснено, що до предмету доказування окрім іншого входять обставини походження неповнолітнього ОСОБА_2 від позивача та що дані обставини можуть підтверджуватись в тому числі висновком судово-генетичної експертизи. Однак, позивач з клопотанням про призначення вказаної експертизи до суду не звернувся.

Водночас, надані позивачем письмові свідчення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд вважає неналежними доказами, оскільки в них відсутнє посилання на те, що померла ОСОБА_7 за життя повідомляла вказаним особам про народження сина ОСОБА_2 саме від позивача.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, згадані письмові свідчення, які на думку позивача є доказами, що підтверджують факт його батьківства, не можуть замінювати висновок судово-генетичної експертизи, а тому є недопустимими.

Так само в справі відсутні будь-які письмові докази, згідно яких померла ОСОБА_7 визнавала факт народження сина ОСОБА_2 від позивача, а тому за відсутності таких доказів лише висновок вказаної експертизи міг би підтвердити цей факт.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач не довів в суді факт батьківства щодо неповнолітнього ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що у задоволенні його позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Радомишльського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (адреса: пров. 9 Січня, 2а, м. Радомишль, Житомирської області, ), з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Радомишльської міської ради (адреса: Соборний майдан, 12, м. Радомишль, Житомирської області, ), про визнання батьківства відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. О. Кириленко