Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої - судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря - Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Житомирська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року заявник звернулася до суду з указаною заявою, в обґрунтування якої вказала, що з ОСОБА_2 вона познайомилась у 1990 році у м. Житомирі, коли він отримав земельну ділянку для будівництва. Вона допомагала йому під час будівництва будинку, у придбанні будівельних товарів та господарстві, а з 1991 року вони почали проживати разом однією сім`єю як чоловік та жінка. З 1993 року і по 2004 рік вони проживали у Російській Федерації, де він працював на заробітках, а після повернення вони разом добудували житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 до жилого стану, в якому постійно проживали до дня смерті ОСОБА_2 . Останні роки стан здоров`я ОСОБА_2 був незадовільний, він часто хворів, потребував лікування, сторонньої допомоги та догляду. За час спільного проживання між ними існували взаємні подружні стосунки, були взаємні права та обов`язки, вони вели спільне господарство, спільний бюджет та спільні витрати, разом купували майно в інтересах сім`ї. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, вона поховала його та всі витрати на поховання були сплачені нею особисто. За життя ОСОБА_2 заповіту не залишив. Спадщина, що відкрилась після його смерті, складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому заявник просить встановити юридичний факт проживання її та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 1991 року і по день його смерті, тобто понад п`ять років до часу відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали, обґрунтовуючи їх викладеними в ній обставинами, пояснивши, що спільних дітей заявник та ОСОБА_2 не мали та під час спільного проживання в інших шлюбах вони не перебували. Померлий мав дітей, які проживають у Російській Федерації. Про його смерть була повідомлена його сестра.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи в його відсутності.

Суд, заслухавши заявника, її представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17.08.2019 року Житомирським міськрайонним ВДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області (а. с. 8). Після його смерті відкрилася житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 60/2020 до майна померлого ОСОБА_2 особистого розпорядження на випадок своєї смерті ним не здійснено. 05.02.2020 року заявник як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років, про що зазначено нею в заяві, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а. с. 57). Також із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися ОСОБА_3 14.05.2020 року та ОСОБА_4 02.06.2020 , вказавши в своїх заявах, що померлий є їхнім двоюрідним дядьком, однак відповідних достатніх доказів на підтвердження родинних відносин до заяв ними не додано (а. с. 69 - 79, 96).

У копії паспорта заявника НОМЕР_2 , виданого 11.10.2000 року Богунським РВ УМВС України в Житомирській області, відсутні відмітки про реєстрацію шлюбу (а. с. 5).

Зі змісту довідки ТОВ «Керуюча компанія «Домком Житомир» № 274 від 31.01.2020 року слідує, що ОСОБА_2 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (згідно свідчень сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ), за шість місяців до смерті та протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_2 разом з ним за даною адресою проживала ОСОБА_1 (а. с. 64).

Відповідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Ковальової С.В. вих. № 1640/02-31 до спадкової справи № 60/2020 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю підтвердити факт її проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (а. с. 95).

Як зазначено в довідці державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області від 03.11.2020 року, нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 60/2020 до майна громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та останнє місце проживання якого було за адресою: АДРЕСА_1 . Із заявами про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 у встановлений законом строк та з пропуском цього строку звернулися ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , якими не підтверджені родинні відносини зі спадкодавцем, а також інформація щодо їхнього звернення до суду із заявами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в нотаріальній конторі відсутня (а. с. 96).

На звернення державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Ковальової С.В. з Нотаріальної палати Ямало-Ненецького автономного округу нотаріусом Хороля Л.О. надіслано повідомлення від 22.10.2020 року про відсутність спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 та про те, що заповіт від її імені не посвідчувався (а. с. 97).

У договорі-замовленні на ритуальні послуги № 47 на поховання ОСОБА_2 від 16.08.2019 року замовником послуг, виконавцем яких є ФОП ОСОБА_7 , значено заявника (а. с. 23).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 надали показання про те, що заявник та ОСОБА_2 постійно проживали з початку 1990-х років і до його смерті разом однією сім`єю як чоловік та жінка, спільних дітей не мали, вони мали спільне майно та побут, разом будували житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , де й проживали після його будівництва, а а також проживали в будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Показання свідків суд вважає правдивими, так вони узгоджуються між собою та не суперечать поясненням заявника і її представника, відповідають матеріалам справи, а тому приймаються судом як достовірні докази.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1264 ЦК України).

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд. При цьому вказано, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правилами ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 передбачено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені поняття домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19.10.2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Досліджені судом докази дають можливість зробити висновок про те, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом із заявником однією сім`єю з 1991 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони, не перебуваючи в шлюбі з іншими особами, мали взаємний побут та взаємні права і обов`язки членів однієї сім`ї, а саме як чоловіка та жінки, отже, між ними склалися сталі сімейні відносини, що не суперечать моральним засадам суспільства. Наведене підтверджується показаннями допитаних судом свідків та письмовими матеріалами справи.

Встановлення вказаного факту заявнику потрібно для оформлення своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_2 щодо належного йому майна. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту проживання заявника разом із спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини і цей факт підтверджується дослідженими судом доказами, тому суд дійшов до висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 1258, 1264 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 206, 258, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім`єю з 1991 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто понад п`ять років до часу відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

Заінтересована особа: Житомирська міська рада (адреса: м. Житомир, майдан С.П. Корольова, 4/2, ).

Повне рішення суду складено 22.02.2021 року.

Суддя Л.М. Семенцова