Справа № 426/7151/20
РІШЕННЯ

іменем України

09 березня 2021 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.

за участю секретаря судового засідання Філіпенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Осьмак Я.В.,

представника відповідача адвоката Пономаренко Н.М.,-

Встановив:

В провадженні Сватівського районного суду Луганської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04 червня 2020 року вона звернулася до салону краси «Beauty svan» для отримання послуг, що надаються ФОП ОСОБА_2 , а саме послуг перукарні фарбування волосся. До цієї дати вона була постійним клієнтом вказаного салону та майстра ОСОБА_2 , з якою у неї склалися довірливі відносини, тому довіряючи своє волосся вказаному майстру, жодних хвилювань у неї не виникло. Перед тим як здійснити фарбування, розуміючи його складність, а саме вихід з рудого кольору до натурально-русявого, з приводу кольору волосся та його стану після фарбування було надано консультацію як перукаря-спеціаліста саме ОСОБА_2 . Під час фарбування її волосся, яке було довжиною приблизно 70 см., зазнало значної шкоди, стало занадто ламким та відвалилося. Після 04 червня 2020 року щодня у неї продовжувало відламуватися волосся, оскільки воно зазнало хімічного опіку. Після виникнення такої ситуації, вона перебувала в шоковому стані, оскільки така довжина волосся потребувала великих зусиль, догляду та значного часу. Також, у шоковому стані перебувала і сама відповідач ОСОБА_2 , оскільки розуміла наслідки своїх дій як майстра та навіть повідомила, що вона може не оплачувати послуги. Спочатку відповідач просила вибачення та запропонувала компенсувати моральну шкоду, оскільки вона зазнала невідворотних наслідків була позбавлена більше половини довжини волосся, але через деякий час ОСОБА_2 відмовилася сплачувати компенсацію. Вона дуже турбувалася з приводу ситуації, в яку потрапила, постійно плакала та не могла спати. З цього приводу вона зверталася до лікарів Сватівської ЦРБ, які призначили їй відповідне лікування. 11 червня 2020 року її адвокатом було здійснено адвокатський запит на адресу відповідача щодо отримання розрахункового документу із зазначенням виду фарбування та назви використаних засобів, оскільки вона, довіряючи професійній роботі ОСОБА_2 , довірила вибір засобів фарбування саме їй, як майстру. 16 червня 2020 року відповідачем було надано неповну відповідь, в якій вказано лише те, що її послуги нею не оплачувалися. 11 червня 2020 року нею під розпис було надано відповідачу вимогу про проведення експертизи якості наданої послуги фарбування волосся в порядку ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів». Станом на 10.08.2020 року жодної відповіді від позивача не було отримано та 25.06.2020 року адвокатом знову було вручено особисто відповідачу адвокатський запит, в якому запитана інформація щодо проведення експертизи та інформація щодо техніки фарбування та продукції, яку було використано під час фарбування. На вказаний запит відповіді надано не було. Висновком лікаря-трихолога від 26.06.2020 року позивачу було встановлено діагноз: придбана тріхоплазія внаслідок дії на волосся знебарвлюючих речовин при фарбуванні. Внаслідок того, що позивач зазнала значних моральних страждань через пошкодження волосся, просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн.

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 01 вересня 2020 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 25 вересня 2020 року розпочато процедуру врегулювання спору за участі судді у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 09 жовтня 2020 року припинено процедуру врегулювання спору за участі судді у даній цивільній справі та справу передано до канцелярії суду для визначення іншого складу суду.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 жовтня 2020 року цивільна справа була передана в провадження судді Сватівського районного суду Луганської області Реки А.С.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 11 січня 2021 року було закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що 04 червня 2020 року вона відвідала салон краси «Beauty svan», власницею якого є ОСОБА_2 . За чотири дні до фарбування вона звернулася до відповідача за консультацією з приводу фарбування волосся з рудого кольору у більш світлий колір з білими прядками. Зауважила, що 27.12.2019 року вона вже фарбувалася у відповідача з чорного кольору у рудий та претензій з приводу фарбування у неї не було. Під час консультації ОСОБА_2 запевнила її, що перефарбуватися з рудого кольору в більш світлий (балаяж) можливо. Вони з майстром домовилися про те, що довжина волосся буде залишеною без змін, на час фарбування його довжина становила близько 70 см. Їй не відомо якою фарбою ОСОБА_2 здійснювалося фарбування, адже з вибором фарби вона довірилася майстру. Десь о 09-00 годині майстер почала наносити їй фарбу, близько 12-00 год. фарбу було змито та вони з майстром обрали фарбу для тонування, яку протримали 30-40 хвилин. Після змивання фарби, майстром ОСОБА_2 на волосся було нанесено маску та під час її змивання волосся почало сипатися. Майстром було відрізано довжину волосся близько 20 см, оскільки воно відпадало шматками та мало не естетичний вигляд. ОСОБА_2 запропонувала їй провести лікування волосся за власний рахунок, оскільки також була засмучена результатом фарбування. Коли вона прийшла додому, то після миття волосся помітила, що воно відпадає. Її мати зателефонувала відповідачу, яка пропонувала провести процедури з відновлення волосся, але вона вже не довіряла ОСОБА_2 як спеціалісту, тому відмовилася від пропозиції. Під час спілкування, відповідачу було запропоновано відшкодувати їй 10000 грн. моральної шкоди за зіпсоване волосся, на що остання відмовилася. 26.06.2020 року вона звернулася до лікаря-трихолога, за висновком якого у неї було встановлено пошкодження волосся при фарбуванні. Наголосила, що волосся було її гордістю, вона витратила значний час, докладала зусиль щоб відростити таку довжину. Після пошкодження волосся вона перебувала в стресовому стані, багато плакала, вимушена було звертатися за лікарською допомогою. Також, були шоковані усі члени її сім`ї та знайомі. Зазначила, що вона працює керівником народного театру та довге волосся необхідне при відтворенні образів певних персонажів у виставах.

Представник відповідача адвокат Осьмак Я.В. підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти того, що нею було надано ОСОБА_1 послуги з фарбування волосся на початку червня 2020 року. Також, вона вже робила одне фарбування позивачу з чорного кольору волосся в рудий десь за пів року до цих подій. Перед здійсненням фарбування вони з ОСОБА_1 обговорили бажаний результат фарбування, вона оцінила стан волосся позивача, він був задовільним, довжина волосся була близько 50 см. та сильно пошкодженим не було. У позивача було 4-5 см. відрослого кореня волосся, інша довжина волосся була фарбована у рудий колір. Під час фарбування нею використовувалася фарба фірми «Young», з продукцією якої вона працює тривалий час. Перед початком фарбування вона здійснила тестове фарбування на одній прядці, реакція волосся була нормальною. Під час нанесення фарби вона слідкувала за станом волосся. Нанесення фарби зайняло більше години. Після витримання фарби на волоссі протягом необхідного часу, вона змила цю фарбу та нанесла іншу тонуючу, але після її змивання помітила, що стан волосся ОСОБА_1 погіршився, волосся стало схожим на «вату» (гелевої тягучої концестенції), про що вона повідомила клієнтку. Після чого висушила волосся феном та здійснила стрижку волосся для надання йому естетичного вигляду, обрізавши пошкоджену довжину близько 15-20 см. Інше волосся залишилося у нормальному стані, світло-русявого кольору. За надану послугу вона не взяла грошей з позивача, оскільки остання не була задоволена результатом фарбування та вона запропонувала проводити процедури з лікування волосся за власні кошти. Зазначила, що вона хотіла з`ясувати, що саме могло спричинити погіршення стану волосся позивача, для чого пропонувала за власний кошт обстеження в лікарів в м. Харкові чи м. Сєверодонецькі, на що позивач відмовилася та її мати почала вимагати грошові кошти. Через деякий час вона помітила негативний пост в мережі Інтернет, розміщений позивачем, через що відмовилася вести подальші переговори. Вважає, що волосся могло пошкодитися не внаслідок її дій як перукаря, а через те, що позивач самостійно проводила якісь маніпуляції з волоссям.

Представник відповідача адвокат Пономаренко Н.М. заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказавши, що позивачем на підтвердження позовних вимог не надано доказів того, що її волосся зазнало пошкодження саме внаслідок дій відповідача як майстра перукаря.

ОСОБА_3 , допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста, суду пояснила, що працює перукарем в області колористики більше 10 років. Вказала, що до початку маніпуляцій з волоссям, майстру необхідно обов`язково з`ясувати у клієнта про всі заходи з догляду за волоссям, які проводяться вдома самостійно, брати до уваги стан волосся (чи було волосся освітлене, пофарбоване). Перед початком фарбування необхідно зробити контрольне фарбування прядки волосся, за наявності негативної реакції, відмовитися від його подальшого проведення. Під час проведення освітлення волосся майстер повинен контролювати процес та у разі виникнення негативних процесів, повинен одразу ж змити фарбу. Зазначила, що в червні 2020 року до неї звернулася ОСОБА_1 з питання відновлення волосся та вона провела візуальний, тактильний огляд волосся останньої. Волосся ОСОБА_1 було сильно пошкодженим та відновленню не підлягало, залишалося тільки його зістригти. Не пошкоджені були лиши коріння волосся близько 3 см. Вважає, що такий незадовільний стан волосся позивача може бути результатом як одного фарбування волосся та і декількох.

Вислухавши пояснення сторін, спеціаліста, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлення прав споживачів, а також визначення механізму їх захисту та основ реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів».

Права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) закріплені у ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Споживачем, згідно із зазначеним Законом є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція.

Стаття 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає права споживачів, зокрема, споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Так, відповідно до змісту ч.ч.3, 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

За загальним правилом шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як встановлено в судовому засіданні, 04 червня 2020 року ОСОБА_1 замовила послугу фарбування волосся в салоні краси «Beauty Swan», де здійснює свою господарську діяльність фізична оcоба-підприємець ОСОБА_2 .

Послуги з фарбування волосся ОСОБА_1 було надано 04 червня 2020 року безпосередньо ОСОБА_2 .

Також, сторонами визнаються обставини, що після виконання фарбування, стан волосся ОСОБА_1 значно погіршився, та для нівелювання негативних наслідків перукар змушена була здійснити стрижку пошкодженого волосся, відрізавши 15-20 см., про що заздалегідь не було погоджено з клієнтом.

Окрім того, відповідач не заперечувала в судовому засіданні, що волосся позивача до процесу фарбування було в нормальному стані, що не виключало проведення процедури фарбування, та негативних реакцій при проведенні пробного фарбування на окремій прядці не показало. Також, відповідач пропонувала за власний рахунок провести лікування волосся ОСОБА_4 , тобто факт значного погіршення стану волосся позивача одразу ж після завершення надання відповідачем послуги з фарбування знайшов підтвердження в судовому засіданні.

Згідно консультативного висновку лікаря лікувально-діагностичного центру Milner-Medikal від 26.06.2020 року, ОСОБА_1 було встановлено діагноз набута тріхоклазія, внаслідок впливу на волосся знебарвлюючих речовин під час фарбування (а.с. 9).

Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 14.07.2014 року, ОСОБА_5 з 28.11.2017 року переведена на посаду керівника народного театру КЗСРНД «Сватова-Лучка» (а.с. 19-20).

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання.

Згідно п. 9 Правил побутового обслуговування населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 16.05.1994 р. (далі-Правил), права, обов`язки, відповідальність виконавця і замовника, передбачені цими Правилами, діють з моменту укладення угоди про надання побутової послуги.

З п.16 Правил вбачається, що вартість послуг і матеріалів виконавця оплачується замовником за цінами, що діяли на день оформлення замовлення, якщо інше не передбачено умовами угоди. У разі надання виконавцем на прохання замовника додаткових послуг, не передбачених замовленням, їх вартість оплачується замовником за цінами, що діяли на час оформлення замовлення на ці послуги. Замовник зобов`язаний прийняти та оплатити вартість наданих згідно з умовами угоди послуг (п.30 Правил).

Виконавець не несе відповідальності за недоліки у наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли не з його вини. Претензії до якості виконання замовлення не задовольняються у разі, якщо замовник не підтвердить своїх вимог (п.29 Правил).

Замовник має право, зокрема, на перевірку якості наданої йому послуги (п.32).

Як вбачається з відповіді ОСОБА_2 на адвокатський запит № 3 від 11.06.2020 року, кошти з проведення фарбування ОСОБА_1 не сплачувалися (а.с. 96).

Оскільки надання послуг відповідачем здійснювалось зі своїх матеріалів, але відповідач відмовилася від отримання плати через незадовільні результати наданих послуг, що визнавалося обома сторонами під час розгляду справи, то вказана обставина також свідчить про визнання відповідачем факту неякісності послуги та відсутності для споживача зобов`язання щодо її оплати.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди, з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Особа звільняється від відповідальності з відшкодування моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяння не з її вини.

У правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/3509/18, провадження № 61-17721св19, зазначено, що за загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За пунктами 18, 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Статтею 1-1 Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

За змістом частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

З огляду на викладене слід зазначити, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

З наведеного вбачається, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на неналежне надання відповідачем своїх послуг по фарбуванню волосся, внаслідок чого стан її волосся значно погіршився, що завдало їй моральних страждань, вона перебувала в стресовому стані, багато плакала, вимушена було звертатися за лікарською допомогою. Також, виникли труднощі в її професійній сфері.

В судовому засіданні було досліджено оригінали медичної документації ОСОБА_1 , з якої вбачається, що остання зверталася за лікарською допомогою 09.06.2020 року до сімейного лікаря зі скаргами на порушення сну, висипання та свербіж шкірних покровів. За результатами огляду, ОСОБА_1 було спрямовано на консультацію до лікарів невропатолога та дерматолога, де за її скаргами на безсоння, свербіж на тлі психтравми (після зробленої у салоні процедури освітлення волосся), було призначено лікування.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 статті 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту завдання позивачу ОСОБА_1 душевних страждань і переживань, викликаних значними змінами у зовнішньому вигляді, пов`язаними із суттєвим погіршенням стану її волосся.

Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо відсутності причинного зв`язку між заподіянням шкоди позивачу та діями відповідача, оскільки судом встановлений факт неналежного виконання відповідачем послуг з фарбування волосся, що підтверджується поясненнями відповідача щодо задовільного стану волосся ОСОБА_1 на момент початку фарбування, та значного погіршення його стану по завершенню процедури фарбування. Згідно пояснень ОСОБА_2 , наданих в судовому засіданні, частина волосся позивача не підлягала відновленню та її довелося зістригти, а волосся, що залишилося потребувало лікування, що узгоджується з висновками лікаря-трихолога, що подібна реакція настала внаслідок впливу на волосся знебарвлюючих речовин під час фарбування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує встановлені обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у житті та зусилля останньої, необхідні для відновлення попереднього стану.

З урахуванням глибини та тривалості моральних страждань позивача, керуючись принципом розумності та справедливості, суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 8000 грн

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір» пропорційно до частини задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 1-1, 4, 10, 17, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 15. 16, 23, 611, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81,133,141,259,263-265,268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 моральну шкоду в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 448 (чотириста сорок вісім) грн. 43 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 17 березня 2021 року.

Суддя А.С. Река