Справа № 685/411/19
Провадження № 2/685/1/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року смт Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теофіполь

справу за позовом ОСОБА_3 до Селянського фермерського господарства «Кузьминці» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та повернення її власнику

встановив:

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та повернення її власнику, мотивуючи його тим, що він є власником земельної ділянки площею 3,08 га (кадастровий номер :04:005:0099) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Поляхівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області. 27.11.2018 року нібито між ним та відповідачем був укладений договір оренди вище зазначеної земельної ділянки строком на 10 років, однак вказаного договору оренди землі він не укладав та підписував, у цьому договорі підпис від його імені вчинено іншою особою. Тому вважає, що зазначений договір оренди землі є неукладеним, а тому просить зобов`язати СФГ «Кузьминці» усунути перешкоди у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою та повернути цю земельну ділянку .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачу неодноразово направлялися листи повідомлення про нарахування йому орендної плати за користування земельною ділянкою, однак позивач на них не реагував. Крім того, позивач не довів факт дійсного порушення його прав користування земельною ділянкою та у позовній заяві не визначено в який спосіб Відповідач повинен усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 3,08 га (кадастровий номер :04:005:0099) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Поляхівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно . Відповідно до договору оренди землі від 27.11.2018 року, який наданий позивачем в якості доказу у справі, ОСОБА_3 передав в оренду СФГ «Кузьминці» земельну ділянку площею 3,0800 га призначену для товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Поляхівської сільради Теофіпольського району, строком на 10 років. Вказаний договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.11.2018. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №2088/2089/2937-2948/19-26 від 05.12.2019 року підпис від імені ОСОБА_3 в Договорі оренди землі, Акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та Акті прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 27.11.2018 року виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є, перш за все, вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що договір оренди землі від 27.11.2018, в якому орендодавцем вказаний ОСОБА_3 , а орендарем - СФГ «Кузьминці» підписаний не ОСОБА_3 , а іншою особою, доказів того, що ОСОБА_3 уповноважував інших осіб на укладення від його імені договорів оренди землі суду не надано, суд прийшов до висновку, що вказаний договір оренди є неукладеним.

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 5 ЗУ «Про оренду землі», орендарем землі є особа, якій на підставі договору оренди належить право володіння та користування земельною ділянкою.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що договір оренди від 27.11.2018 земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0099 в якому орендодавцем вказаний ОСОБА_3 , а орендарем - СФГ «Кузьминці» є неукладеним, тому використання цієї земельної ділянки відповідачем на підставі даного договору є безпідставним і вона підлягає поверненню позивачу.

Витрати позивача на сплату судового збору при зверненні до суду та оплаті проведеної експертизи підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до квитанцій від 27.02.2019 року та 17.09.2019 року , позивач сплатив 768,40 грн судового збору та 4396 грн витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Керуючись ст. 11, 202, 203, 205,207, 215 ЦК України, ст. 14,18 ЗУ «Про оренду землі», ст. 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив :

позов ОСОБА_3 до Селянського фермерського господарства «Кузьминці» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та повернення її власнику задовольнити.

Зобов`язати селянське фермерське господарство «Кузьминці» усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_3 на праві власності земельною ділянкою з кадастровим номером :04:005:0099, яка розташована на території Поляхівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області та повернути цю земельну ділянку власнику ОСОБА_3 .

Стягнути з Селянського фермерського господарства «Кузьминці»на користь ОСОБА_3 768,40 грн сплаченого судового збору та 4396 грн витрат на проведення почеркознавчої експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуючий