Дата документу 10.03.2021 Справа № 334/9477/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/9477/18 Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
Провадження № 22-ц/807/822/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» у особі представника Сокуренко Наталії Вікторівнина рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості після померлого спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості після померлого спадкодавця.

В обґрунтування доводів позовної заяви зазначено, що відповідно до укладеного між банком та ОСОБА_3 кредитного договору №б/н від 07.05.2012 останній отримав кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. ОСОБА_3 взяті на себе обов`язки щодо виконання умов договору не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 11177,33 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті спадкоємці не звернулися до банку, тому останній 28.05.2014 направив до Другої Запорізької нотаріальної контори претензію кредитора.16.06.2014 банком було отримано відповідь Другої Запорізької нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензія кредитора переслана до Першої Запорізької нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи.

03.07.2014 банк отримав відповідь від Першої Запорізької нотаріальної контори, з якої вбачалося, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини чи відмови від неї до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа була заведена на підставі вищевказаної претензії банку. 15.07.2018 до спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 банком було направлено лист-претензію, яка з їх сторони залишена без реагування та виконання, у зв`язку з чим позивач просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_3 і ПАТ КБ «ПриватБанк» 07.05.2012, у розмірі 11177,33грн. та понесені судові витрати у розмірі 1762, 00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Сокуренко Н.В. подало апеляційну скаргу,в якій, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі, отримавши копію апеляційної скарги 29.01.2021р., відзиву на апеляційну скаргу не надали, що не є перешкодою для апеляційного розгляду відповідно до ч. 3 статті 360 ЦПК України.

Сторони до судового засідання апеляційного суду 10 березня 2021р. не з`явились, будучи повідомлені належним чином, про що маються зворотні поштові повідомлення про отримання судових повісток, клопотань про відкладення розгляду справи не надали, про причини неявки не повідомили, тому апеляційним судом апеляційний розгляд проведено без них відповідно до приписів ч. 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 07.05.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір б/н, відповідно до якого клієнт отримав кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов кредитного договору.

Банком умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. А ОСОБА_3 взяті на себе обов`язки щодо виконання умов договору не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 11177, 33 грн., розрахунок якої надано позивачем, та відповідачами не спростовується.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.02.2014.

ПАТ КБ «ПриватБанк» 28.05.2014 надіслав на адресу Другої Запорізької державної нотаріальної контори претензію кредитора, яка в подальшому була надіслана до Першої Запорізької державної нотаріальної контори за територіальністю.

У повідомленні від 10.06.2014 № 1264/02-14 Перша Запорізька державна нотаріальна контора повідомила ПАТ КБ «ПриватБанк», що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини чи відмови від неї до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа №188/2014 була заведена на підставі вищевказаної претензії кредитора.

Матеріалами справи підтверджується та визнається сторонами, що відповідачі у справі були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 , із заявами про прийняття спадщини чи відмови від неї до нотаріальної контори не звертались.

15.07.2018 ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслало на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як спадкоємців ОСОБА_3 лист-претензію про сплату заборго-

ваності у розмірі 11177, 33 грн., яка з їх сторони була залишена без виконання.

У грудні 2018 року з метою стягнення кредитної заборгованості після померлого спадкодавця, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд вказував, що банк не довів своїх позовних

вимог до відповідачів, оскільки не звернувся своєчасно як кредитор спадкоємців до них в межах визначеного для цього строку; не довів, що вони постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; не надав доказів, підтверджуючих, яке саме майно прийняли у спадок відповідачі, та його вартість. Все це, на думку суду, унеможливлює стягнення з них заявлених позивачем грошових сум.

В апеляційній скарзі банк наголошує на тому, що вимога до спадкоємців своєчасно направлена банком як кредитором нотаріусу; спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він зареєстрований у місці постійного проживання спадкодавця; обсяг та вартість спадкового майна має надати відповідач, а не позивач, який не може здобувати таку інформацію самостійно, оскільки вона вважається інформацією з обмеженим доступом. Суд не звернув уваги на те, що позичальник у заяві зазначив про наявність у власності майна, та не перевірив, кому належить нерухоме майно, в якому зареєстровані спадкодавець та його спадкоємці. Зі свого боку, відповідачі не довели зворотного, а саме, що вони не прийняли спадщину та що у спадкодавця відсутнє майно.

Перевіривши вказані доводи, колегія визнає їх частково обґрунтованими на підстави зазначеного нижче.

Згідно із ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За приписами ст.ст.1216, 1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 5 ч.1ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України.

У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За положеннямист.1282 ЦК Україниспадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Уразі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора померлого спадкодавця, судом підлягає встановленню, чи є у померлого боржника спадкоємці, чи прийняли вони спадщину, яке сааме майно спадкоємці отримали у спадщину та яка його вартість, чи своєчасно звернувся кредитор з вимогою до спадкоємців.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012р. роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При цьому, спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, який виник за життя спадкодавця.

У цій справі боржник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 34).

На час смерті ОСОБА_3 за укладеним між ним та Приватбанком договором, оформленим у вигляді анкети-заяви від 07.05.2012р., утворилась заборгованість, розмір якої банк визначив в сумі 11177,33 грн., що підтверджується: анкетою-заявою ОСОБА_3 на отримання кредитних коштів, розрахунком заборгованості, випискою про рух коштів за рахунками позичальника, довідкою про встановлення та зміну кредитного ліміту, довідкою про видані картки.

Кредитні правовідносини не є тісно пов`язаними з особою померлого боржника, тому не припинились із його смертю, а виниклий на час його смерті борг увійшов до складу спадщини.

Між тим, розмір боргу, визначений банком в сумі 11177,33 грн. на час смерті позичальника ОСОБА_3 , не підтверджується матеріалами справи.

З наданого банком розрахунку та виписки про рух коштів по картрахунку вбачається, що такий борг станом на 30.01.2014р. складає 10 419,14 грн. та є лише отриманими кредитними коштами без будь-яких нарахувань ( а.с. 4, 122-зворот). Тому саме ця сума входить до складу спадщини як боргові зобов`язання спадкодавця.

АТ КБ «Приватбанк» протягом шести місяців з дня смерті боржника, як це і передбачено статтею1281 ЦК України, 28.05.2014р. направив на адресу Другої Запорізької державної нотаріальної контори претензію кредитора, яка в подальшому була надіслана до Першої Запорізької державної нотаріальної контори за територіальністю.

У повідомленні від 10.06.2014 № 1264/02-14 Перша Запорізька державна нотаріальна контора повідомила ПАТ КБ «ПриватБанк», що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини чи відмови від неї до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа №188/2014 була заведена на підставі вищевказаної претензії кредитора.

15.07.2018 ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслало на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як спадкоємців ОСОБА_3 лист-претензію про сплату заборгованості у розмірі 11177, 33 грн., яка з їх сторони була залишена без виконання.

Відповідачі у відзиві визнали, що вони є дітьми померлого боржника ОСОБА_3 , але зазначили, що банком пропущено строки, передбачені ст. 1281 ЦК України, та суд погодився з цими доводами.

Проте такі висновки не відповідають чинному законодавству, матеріалам справи та правовим позиціям Верховного Суду.

Так, вперше банк подав заяву кредитора до нотаріальної контори в межах шестимісячного строку, а направлення листа-претензії розшуканим самим банком спадкоємцям у 2018р. є лише додатковою мірою, викликаною тим, що ці спадкоємці до нотаріуса з приводу спадщини до цього часу так і не звернулись.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимоги до спадкоємців померлого боржника і має на меті у передбачений законом строк проінформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора про смерть боржника та відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Така вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст.. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця.

При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців, кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини спадкоємцями, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора, незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців, і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Отже, заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо їм самим, а через нотаріуса, не суперечить приписам ч. 2 статті 1281 ЦК України.

Такі висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 11.07.2018р. у справі № 495/1933/15-ц, зокрема, пред`явлення вимоги може відбуватись як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Звернення ж до суду відбулось після отримання інформації щодо спадкоємців та пред`явлення особисто їм претензії кредитора у 2018р., оскільки такі дії не були виконані нотаріусом, так як спадкоємцями не було заявлено про себе ні банку, ні нотаріусу.

Таким чином, оскільки спадкоємці до нотаріальної контори не звертались, та нота-

ріус не могла повідомити їх про наявність претензії банку, тому Приватбанк 31.05.2018р. звернувся з окремими листами-претензіями до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вважаючи їх спадкоємцями померлого ОСОБА_3 , а направлення таких претензій підтверджується наданою банком копією реєстру, на якому мається відбиток поштового штемпеля про прийняття цих листі на пошту 15.07.2018р. ( а.с. 41-55 ).

Із заяви ОСОБА_3 до Приватбанку та копії паспорта вбачається, що він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 23.12.1977р.( а.с. 30).

З долучених до позовної заяви копій паспортів відповідачів вбачається, що вони зареєстровані за тією ж адресою: ОСОБА_2 з 01.11.2005р. ( а.с. 31-32), ОСОБА_1 з 25.05.2004р. ( а.с. 33).

З інформації, наданої реєстраційним органом на запит суду, вбачається, що станом на 19.12.2018р. обидва відповідачі залишаються зареєстрованими за вказаною адресою, та жоден з них не знімався з реєстрації за цією адресою (а.с. 71-72).

З заяв по суті справи та згідно з отриманими судовими повістками, вбачається що відповідачі фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Родинні відносини з померлим ОСОБА_3 відповідачі визнають, вказуючи у відзивах на позовну заяву, що вони є дітьми боржника ( а.с. 82-85).

Також з паспортних даних померлого ОСОБА_3 та його анкети-заяви встановлено, що останній перебував на час смерті у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 ( а.с. 5-зворот, НОМЕР_1 ), та паспортні дані про розірвання з нею шлюбу на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не містять.

З отриманого апеляційним судом витягу з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи слідує, що станом на 09.03.2021р. ОСОБА_4 значиться зареєстрованою за адресою постійного місця проживання померлого чоловіка ОСОБА_3 та їх дітей відповідачів у справі: АДРЕСА_1 . Але банком її не було визначено відповідачем у цій справі.

Отже, за зібраними матеріалами справи апеляційним судом встановлено, що до спадкування після смерті ОСОБА_3 закликаються його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також дружина ОСОБА_4 , які були зареєстровані на день смерті чоловіка та батька за однією з померлим адресою, що свідчить про постійність їхнього проживання у цій квартирі. Протилежних доказів матеріали справи не містять та в ході апеляційного розгляду, яким усувалась допущена судом неповнота, не здобуто.

Відповідно до вимог ч. 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу ( шість місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Згідно з положеннями статті 1273 ЦК України відмова від спадщини має бути оформлена письмовою заявою спадкоємця, спрямованою до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини.

Зі спадкової справи, наданої Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою на запит суду, вбачається, що до нотаріуса звернувся лише Приватбанк 10.06.2014р. із претензією до спадкоємців, на підставі чого заведена спадкова справа № 188/2014, заяв від спадкоємців ані про прийняття спадщини, ані про відмови від неї спадкова справа не містить.

Відомостей про складання ОСОБА_3 за життя заповіту у спадковому реєстрі не мається, що підтверджено і відзивом відповідачів про відсутність заповіту, тому спадкування відкривається для спадкоємців за законом.

З огляду на все встановлене, відповідачі як спадкоємці першої черги прийняли спадщину, будучи постійно з 2004р. та 2005р., відповідно, зареєстрованими зі спадкодавцем по день його смерті, оскільки заяв про відмову від спадщини ними до нотаріальної контори подано не було. В такий же спосіб спадщину прийняла й дружина померлого ОСОБА_4 , не залучена до участі у цій справі.

Щодо спадкової маси, то апеляційний суд перевірив в цій частині доводи банку щодо належності квартири, у якій зареєстровані спадкоємці, до спадкової маси шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з урахуванням того, що з відзиву відповідачів також слідує, що батько ОСОБА_3 особливого майна, крім частки у квартирі, не мав.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майновід 09.03.2021р. квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності родині ОСОБА_5 , зокрема, померлому ОСОБА_3 у 1/5 частці в порядку приватизації. Квартира має загальну площу 68,44 кв. м, житлову 43,6 кв. м.

Дійсна (ринкова) вартість цієї квартири, зокрема, її 1/5 частки не встановлена апеляційним судом, але в будь-якому разі вона є більшою від боргу спадкодавця перед Приватбанком, який складає лише 10 419,14 грн.

Відповідно до статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними;спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Про письмову нотаріально посвідчену угоду щодо розподілу частки спадкодавця між спадкоємцями, зокрема, з відступом від рівності часток, матеріали справи відомостей не містять, тому презюмується рівність часток всіх спадкоємців.

Відтак, і борг спадкодавця перед банком в сумі 10 419,14 грн. слід розподілити між спадкоємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у рівних частках, тому кожен із спадкоємців має погасити свою долю боргу у розмірі 3 473,04 грн. Але, оскільки дружину померлого боржника ОСОБА_3 ОСОБА_4 не було визначено у цій справі відповідачем, то вимоги банку щодо погашення її частини боргу у сумі 3473,04 грн. задоволенню не підлягають шляхом покладення цього обов`язку на інших двох спадкоємців, залучених відповідачами у цю справу.

Зважаючи на все вищенаведене, колегія визнає вимоги банку до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є спадкоємцями першої черги за законом після померлого боржника ОСОБА_3 , частково обґрунтованими, а тому такими, що підлягають частковому задоволенню на суму 6 946,08 грн.

У такому разі оскаржуване рішення суду підлягає у відповідності до положень п.п. 1, 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України скасуванню із прийняттям постанови про часткове задоволення позову банку.

Приймаючи нове судове рішення про часткове задоволення позову, колегія вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які підлягають компенсації позивачеві за рахунок відповідачів, які мають сплатити їх банку у рівних частках.

Так, банком сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1762 грн., за подання апеляційної скарги 2643 грн., а всього - 4405 грн. Заявлено позов матеріального характеру на суму 11177,33 грн., задоволено позов на суму 6 946,08 грн. Відтак, відповідачі мають відшкодувати банку судовий збір у розмірі: 6 949,08 х 4405 : 11177,33 = 2737,46 грн., тобто по 1368,73 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» у особі представника Сокуренко Наталії Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08вересня 2020 року у цій справі скасувати.

Позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) як спадкоємців за законом на користь АТ КБ «Приватбанк» як кредитора заборгованість спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кредитним договором б/н, оформленим анкетою-заявою від 07.05.2012р., у розмірі 6 949 (шести тисяч дев`ятисот сорока дев`яти) гривень 08копійок, по 3 473 (три тисячі чотириста сімдесят три) гривні 04копійки з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 2737 ( двох тисяч семиста тридцяти семи) гривень 46 копійок, по 1368 (одній тисячі триста шістдесят вісім) гривень 73копійки. з кожного.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 березня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.