Справа № 336/578/20
Пр. № 4-с/336/2/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сапи Андрія Дмитровича, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, яку поіменував скаргою на бездіяльність державного виконавця, яка за змістом є скаргою на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сапи А.Д.

В заяві зазначив, що в провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 3321197 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час здійснення вказаного провадження, а саме: в жовтні 2020 року, старший державний виконавець Сапа А.Д. зробив перерахунок заборгованості, відповідно до якого загальна сума заборгованості заявника обчислюється 10635 грн. 45 коп. Зазначений перерахунок разом з копіями постанов про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України заявник отримав 21 листопада 2019 року. Заборгованість зі сплати аліментів, що існувала станом на 30 вересня 2019 року, в сумі 53099 грн. 95 коп. погашена боржником у повному обсязі 7 червня 2019 року та в подальшому вона не виникала, оскільки заявник, будучи фізичною особою-підприємцем, вчасно сплачує аліменти в розмірі, встановленому рішенням суду, що підтверджують надані ним квитанції про перерахування на користь стягувача грошових коштів, які становлять частку від його задекларованих доходів.

У зв`язку з викладеним вказані постанови є незаконними, оскільки підставою для встановлення перелічених обмежень у відповідності до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» є наявність заборгованості зі сплати аліментів, розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

І так як у нього не існувало заборгованості станом на день винесення оскаржуваних постанов, просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сапи А.Д. та скасувати постанови від 17.10.2019 року про встановлення щодо нього тимчасового обмеження в праві керування транспортними засобами, в праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, в праві полювання, у праві виїзду за межі України.

Оскільки він по мірі отримання постанов та розрахунку подав адміністративний позов до Запорізького окружного адміністративного суду, який відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі, копію якої ОСОБА_1 отримав лише 12 грудня 2019 року і одразу звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з цією скаргою, просить визнати поважною причину пропуску строку звернення і поновити йому строк подання скарги на рішення державного виконавця.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. від 31.01.2020 року скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання в справі.

На підставі ухвали суду від 19.03.2020 року до участі в справі в якості заінтересованої особи залучено стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_2 .

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися.

Представник надала заяву, яка містить прохання про задоволення скарги та проведення судового розгляду у її відсутність.

Аналогічні звернення, які містять заперечення проти задоволення скарги, подали посадова особа відділу виконавчої служби, чиї дії оскаржуються, та заінтересована особа.

Означені обставини в силу ч. 2 ст. 450 ЦПК України зумовили вирішення справи у відсутність її учасників.

З письмового відзиву державного виконавця випливає, що проти задоволення скарги він заперечує, посилаючись на те, що виконавчі дії в цьому провадженні вчиняє виключно на підставі та у спосіб, встановлені Основним Законом України, Законом України «Про виконавче провадження». Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів зва чотири місяці, встановлювати тимчасові обмеження для боржника у праві керування транспортними засобами; користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю і т. і.; у праві полювання; у праві виїзду за межі України. Оскільки вартість заборгованості перевищувала вказану суму, державним виконавцем було прийнято оскаржуване рішення у відповідності до вимог закону. Після отримання боржником копій вказаних постанов він з`явився до відділу державної виконавчої служби та надав декларації фізичної особи-підприємця третьої групи спрощеної системи оподаткування та копії квитанцій щодо сплати боргу, у зв`язку з чим державний виконавець здійснив перерахунок заборгованості від 02.12.2019 року, копію якого направив боржнику для відома. Так як розмір цієї заборгованості після перерахунку дорівнює 11811 грн. 20 коп., тобто перевищує розмір заборгованості, який є підставою для встановлення вказаних обмежень, передумов для скасування оскаржуваних постанов немає.

Оскільки його дії у виконавчому провадженні ґрунтуються на законі, просить про відмову в задоволенні скарги.

Заінтересована особа у своєму зверненні зазначає, що дії державного виконавця є законними, застосування тимчасових обмежень здійснено у відповідності до вимог законодавства про виконавче провадження. Не дивлячись на застосування вказаних заходів впливу на боржника, він повністю усунувся від сплати аліментів з грудня 2019 року, що зумовило утворення у нього заборгованості в сумі 48213 грн. 70 коп., у зв`язку з чим він підданий штрафу в сумі 4821 грн. 37 коп.

На підставі викладеного, у відсутність ознак протиправності в оскаржуваних рішеннях державного виконавця, скарга, на думку заінтересованої особи, задоволенню не підлягає.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані ними фактичні дані, суд знаходить скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 3321197 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час здійснення вказаного провадження, а саме: 17 жовтня 2019 року, старшим державним виконавець Сапою А.Д. до боржника застосовані заходи впливу у вигляді встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами; користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю і т. і.; у праві полювання; у праві виїзду за межі України шляхом винесення відповідних постанов (а. с. 8-13).

Відповідно до ст. 448 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, який становить десять днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, може бути поновлено судом.

Вирішуючи вимоги скарги про поновлення пропущеного строку, суд враховує те, що, отримавши в певний день, а саме: 21 листопада 2019 року, копії оскаржуваних постанов, боржник одразу ж звернувся з адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до Запорізького окружного адміністративного суду, де отримавши ухвалу про відкриття провадження в справі, у встановлений статтею 448 ЦПК України строк подав до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цю скаргу.

У зв`язку з викладеним суд, керуючись гарантованим Основним Законом України правом особи на доступ до правосуддя, а також положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних, за змістом якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, вважає за можливе визнати поважною причину пропуску строку і поновити його.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Примусове виконання рішень в Україні покладається, в тому числі, на державну виконавчу службу (ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження).

Процедура судового контролю за виконанням судових рішень внормована Розділом УП ЦПК України, саме в русло оскарження дій виконавця спрямовує заявник свої вимоги.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З наведеного положення цивільного процесуального законодавства випливає, що предметом цього судового розгляду є з`ясування, чи діяв державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законодавством України про виконавче провадження, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, а також, чи не порушено рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення право чи свободу учасника виконавчого провадження.

Підставою для задоволення скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця за змістом ст. 451 ЦПК України є сукупність таких складових, як: встановлена судом неправомірність рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця (1) і порушення права сторони виконавчого провадження такими рішеннями, діями чи бездіяльністю (2).

Обов`язки виконавців визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, розв`язуючи цю скаргу, суд повинен, перш за все, встановити, чи відповідають вимогам законодавства прийняті державним виконавцем під час здійснення вказаного провадження рішення та виконавчі дії.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок стягнення аліментів.

Зокрема, у відповідності до частини 9 цієї статті, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

З наведеного положення законодавства випливає, що наявність заборгованості в сумі, що перевищує суму аліментів за чотири місяці, тягне обов`язок державного виконавця винести вказані постанови, про що свідчить зміст дієслова «виносить (вмотивовані постанови)».

Як випливає з наданого розрахунку заборгованості боржника ОСОБА_1 , розмір його заборгованості зі сплати аліментів за період з червня 2019 року по вересень 2019 року включно обчислюється сумою в 10635 грн. 45 коп., а це означає з урахуванням розміру належного до сплати платежу в сумі 2615 грн. 50 коп. (2615 грн. 50 коп. х 4 = 10462 грн.) наявність законної передумови для застосування вказаного обмеження (а. с. 7).

Виняток з правила, встановленого частиною 9 ст. 71 Закону, коли тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано, містить частина 10 цієї статті.

Проте боржник не посилається на наявність підстав для звільнення його від вказаного обмеження.

Що стосується тверджень про сплату аліментів у повному обсязі і, як наслідок, відсутність у боржника заборгованості, суд враховує, що сплата ним аліментів відповідно до наданих квитанцій співпадає з серпнем-листопадом 2019 року, тоді як розрахунок охоплює період червня-вересня 2019 року, а також недостатність коштів, що перераховувалися ним у вказаний період і коливалися між 1020 грн. та 1060 грн., тоді як до сплати належить згадана судом сума в 2615 грн. 50 коп. - 2731 грн.

Окрім того, судом встановлено, що по мірі надання державному виконавцю вказаних квитанцій посадовою особою державної виконавчої служби, чиї дії оскаржуються, з метою запобігання порушення права учасника виконавчого провадження зроблено новий перерахунок заборгованості із врахуванням відомостей, що містяться в квитанціях, внаслідок якого виведено суму заборгованості в 11811 грн. 20 коп. (а. с. 41), а станом на 29 грудня 2020 року ця заборгованість становить 48213 грн. 70 коп.

За вказаних обставин суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваних постанов.

Як випливає із змісту ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги, а відповідно до ч. 2 цієї статті у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає неправомірними рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оскільки законом встановлений спосіб поновлення права особи шляхом визнання дій виконавця неправомірними, не вбачаючи в діях та рішенні виконавця при здійсненні виконавчого провадження ознак неправомірного посягання на права заявника, суд не вбачає підстав для задоволення скарги в цій частині.

Керуючись ст. ст. 447-453, 352, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сапи Андрія Дмитровича задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на дії виконавця.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Суддя О.В. Щаслива