ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» березня 2021 року

м. Харків

справа № 638/6767/20-ц

провадження № 22ц/818/1996/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Квартал»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2020 року у складі судді Подус Г.С.

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Квартал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором про надання послуг.

Позовна заява мотивована тим, що в лютому 2020 року між товариством та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг Б-11-12, за яким товариство надавало послугу щодо пошуку нерухомості для придбання у власність ОСОБА_1 .

Зазначив, що відповідно до бажаних параметрів відшукуваної нерухомості, викладених у договорі, товариством знайдено об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 і оглянуто разом з відповідачем, що підтверджується підписом відповідача у договорі.

Посилався на те, що після ознайомлення з квартирою, відповідач у подальшому придбав об`єкт нерухомості і в односторонньому порядку відмовився сплатити вартість послуг наданих за договором, яка склала 55 625,00 грн.

Факт придбання об`єкта нерухомості підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 травня 2020 року, з якої вбачається, що право власності на вказану вище квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 , яка є дружиною відповідача.

Посилався на те, що товариством здійснювались заходи досудового врегулювання, але на направлену на адресу відповідача претензію він не реагує, вирішити мирно спір у досудовому порядку не бажає.

Зазначив, що сума штрафу становить 16 687,50 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал» заборгованість за надані послуги за договором в розмірі 72 312,50 грн з урахуванням штрафних санкцій, з якої сума основного боргу - 55 625,00 грн, штраф - 16 687,50 грн, а також стягнути суму сплаченого судового збору 2102,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал» заборгованість за надані послуги за договором у розмірі 72 312,50 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю; витрати по сплаті судового збору покласти на позивача, стягнути з позивача вартість наданої правової допомоги в розмірі 5000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, порушив норми процесуального права, а саме, не повідомив його належним чином про розгляд справи. Вказав, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, а саме, не звернув увагу на те, що позивачем не надано детального розрахунку штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання умов договору. Зазначив, що судовим рішенням у справі № 642/2629/17 шлюб між ним та його дружиною розірвано та з 30 серпня 2017 року вони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим він не є належним відповідачем та вимоги до нього є незаконними. Вказав, що судом не було встановлено факт того, що товариство мало законні підстави для показу нерухомості та не було опитано попереднього власника майна, таким чином достеменно не відомо, що цей факт не має ознак шахрайських дій з боку позивача.

11 лютого 2021 року до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал» до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу - необґрунтованою. При цьому зазначив, що судове рішення про розірвання шлюбу, як доказ відсутності родинних стосунків, правового значення по даній справі не має, оскільки укладений договір охоплює також і усіх третіх осіб, на ім`я яких було юридично оформлено придбання об`єкту нерухомості і не спростовує ту обставину, що саме відповідач повідомив своїй колишній дружині ОСОБА_2 інформацію про продаж оглянутої ним квартири. Зазначив, що вимога відповідача щодо стягнення вартості наданої відповідачу правової допомоги в розмірі 5000,00 грн жодним чином необґрунтована та не доведена.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, тому позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Квартал» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг № Б-11-12, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послугу з пошуку нерухомості для придбання останньої у власність замовника, а замовник зобов`язується сплатити виконавцю зазначену послугу.

Як вбачається з пункту 3.1 цього договору послуги виконавця з пошуку об`єкта нерухомості вважаються виконаними в момент, коли замовник ставить свій підпис про огляд знайденого йому об`єкта нерухомості в пункті 6 договору.

Пунктом 3.2 та 3.3 цього договору передбачено, що оплата послуг виконавця здійснюється в день укладення договору на придбання нерухомості між замовником та продавцем нерухомості, але до моменту його підписання у нотаріуса. У випадку придбання замовником нерухомості, наданої для огляду виконавцем в процесі надання послуг без повідомлення про це виконавця, замовник зобов`язаний сплатити послуги виконавця в повному обсязі. Якщо зазначене придбання нерухомості було документально оформлено на користь членів сім`ї або близьких осіб, або інших родичів замовника, то в цьому випадку останній зобов`язаний сплатити послуги виконавця в повному обсязі. Якщо зазначене придбання нерухомості було юридично оформлено на користь інших, ніж перераховано вище третіх осіб, яким стало відомо про нерухомість від замовника, замовник зобов`язаний сплатити послуги виконавця в повному обсязі.

Із пункту 3.4 цього договору вбачається, що вартість послуг виконавця за цим договором складає 5 відсотків від заявленої вартості нерухомості. При цьому, під заявленою вартістю нерухомості мається на увазі вартість нерухомості, зазначена в пункті 6 договору. Підпис замовника в таблиці пункту 6 договору свідчить, що останній підтверджує згоду оплатити послуги виконавця в процентному співвідношенні саме від зазначеної в таблиці заявленої вартості нерухомості.

Відповідно до пункту 4.3 цього договору у разі несвоєчасної оплати послуг виконавця замовником, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю штраф у розмірі 30% від вартості послуг виконавця (пункт 3.4) та пеню в розмірі 0,1% за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата штрафу та пені не звільняє замовника від сплати послуг виконавця.

Із пункту 6 цього договору вбачається, що підпис замовника в пункту 6 договору оглянутих об`єктів нерухомості підтверджує факт того, що об`єкт оглядається замовником вперше та у останнього відсутня до початку огляду будь-яка інформація про оглянуті об`єкти. В таблиці цього пункту зазначено, що 22 лютого 2020 року оглянуто квартиру АДРЕСА_2 . Заявлена вартість об`єкту 1 112 500,00 грн, вартість послуг виконавця - 55 652,00 грн та наявний підпис замовника (а.с.7).

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 208806510 від 13 травня 2020 року вбачається, що 02 березня 2020 року квартиру АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу придбано ОСОБА_2 (а.с.8-9).

26 березня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Квартал» направлено ОСОБА_1 претензію щодо сплати ним вартості наданих послуг за договором (а.с.10,11).

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав копію рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2017 року у справі № 642/2629/17, яким укладений 12 серпня 2000 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Також, зазначено, що від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.46).

Згідно із статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (статті 526 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (статті 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами (частинами 1, 3 статті 639 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Квартал» належним чином виконано умови договору, однак в порушення його умов, дружиною ОСОБА_1 придбано оглянуту останнім квартиру та ним не сплачено вартість наданих послуг.

Посилання ОСОБА_1 на те, що спірне нерухоме майно придбано сторонньою особою, судова колегія відхиляє, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що членами сім`ї є: а) особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; б) будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі, особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Із пункту 3.3 вбачається, що якщо зазначене придбання нерухомості було документально оформлено на користь членів сім`ї або близьких осіб, або інших родичів замовника, то в цьому випадку останній зобов`язаний сплатити послуги виконавця в повному обсязі. Якщо зазначене придбання нерухомості було юридично оформлено на користь інших, ніж перераховано вище третіх осіб, яким стало відомо про нерухомість від замовника, замовник зобов`язаний сплатити послуги виконавця в повному обсязі.

Дійсно, за рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Із змісту цього рішення вбачається, що від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , його колишня дружина та син ОСОБА_4 не проживали разом після розлучення та не проживають разом в спірній квартирі на теперішній час. Також, суд апеляційної інстанції бере до уваги той факт, що огляд спірної квартири проведено ОСОБА_1 у кінці лютого 2020 року, а договір купівлі - продажу спірної квартири зареєстровано за ОСОБА_2 13 травня 2020 року, через два місяця після огляду, що не свідчить про відсутність їхнього спільного інтересу до спірної квартири.

Виходячи з того, що безспірних доказів того, що ОСОБА_1 спільно не проживає з ОСОБА_2 , не пов`язаний спільним побутом з нею, не має з нею взаємних прав та обов`язків, матеріали справи не містять і до суду апеляційної інстанції їх не надано, колегія суддів вважає, що позов підлягає задоволенню.

Правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 644/5713/15-ц (провадження № 61-14320св18) до цієї справи не може бути застосована, оскільки в ній викладено інші обставини справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що позивачем не надано детального розрахунку штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання умов договору, не встановлено факт того, що товариство мало законні підстави для показу нерухомості та не було опитано попереднього власника майна, таким чином достеменно не відомо, що цей факт не має ознак шахрайських дій з боку позивача колегія суддів відхиляє, оскільки лише посилання відповідача без надання відповідних доказів не є підставою для відмови в задоволенні позову. Матеріали справи свідчать про те, що за ОСОБА_2 , яка не є сторонньою особою ОСОБА_1 , зареєстровано право власності на квартиру, яка оглядалася ОСОБА_1 з метою її придбання. ОСОБА_1 не розрахувався з позивачем, у зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно стягнув вартість послуг виконавця в розмірі 55 625, 00 грн від заявленої вартості придбаної квартири 1 112 500,00 грн та штраф в розмірі 30% від вартості послуг виконавця, що складає 55 625/100х30% = 16 687, 50 грн, а разом 72 312, 50 грн (55 625+16 687, 50). Договір про надання послуг № Б-ІІ-12 від 22 лютого 2020 року підписано ОСОБА_1 . Заперечень ОСОБА_1 щодо умов договору не заявляв. Договір є чинним, ніким не оскаржувався. Доказів шахрайських дій з боку позивача матеріали справи не містять і до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надав.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 17 березня 2021 року.