Дата документу 10.03.2021 Справа № 323/77/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 323/77/18Головуючий у 1-й інстанції Фісун Н.В.
Пр. № 22-ц/807/47/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 січня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (надалі ТОВ «АВТО ПРОСТО») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-6), в якому просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму боргу в розмірі 49359,15 грн. та судовий збір.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 30.12.2010 року між позивачем і ОСОБА_1 укладено угоду № 345238 та підписано додатки до неї №1 та №2, які є невід`ємними частинами угоди. Дана угода укладена в рамках системи надання послуг з придбання автомобілів «Авто Так» та полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості і стають учасниками системи. Відповідач ОСОБА_1 зобов`язався оплатити 100 % вартості автомобіля та вартість наданих послуг, шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. 31.05.2012 року відповідач отримав автомобіль «Chery Аmulet», кузов № НОМЕР_1 , 2012 р.в., та зареєстрував право власності (д.н.з. НОМЕР_2 ). 16.05.2012 року позивач та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 уклали договір поруки, відповідно до умов якого відповідачі зобов`язались відповідати як солідарні боржники перед кредитором у разі невиконання зобов`язань ОСОБА_1 за угодою № 345238. В період з листопада 2014 року ОСОБА_1 припинив сплачувати внески, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 49359,15 грн., з яких чисті внески 30878,80 грн., внески в оплату послуг 18480,35 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_4 (т.с. 1 а.с. 21).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 33) відкрито провадження у цій справі.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року (т.с. 1 а.с. 134-138) позов ТОВ «АВТО ПРОСТО» у цій справі задоволено у повному обсязі.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року (судді Кухар С.В., Крилова О.В. та Поляков О.З. т.с. 1 а.с. 256-259) рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ТОВ «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу у цій справі відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2019 року (т.с. 2 а.с. 53-57) в порядку часткового задоволення апеляційної скарги ТОВ «АВТО ПРОСТО» рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В автоматизованому порядку для нового розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Фісун Н.В. (т.с. 2 а.с. 59).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 2 а.с. 60) прийнято дану справу до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 січня 2020 року (т.с. 2 а.с. 150-161) позовну заяву ТОВ «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» заборгованість за угодою № 345238 від 30.12.2010 року в розмірі 49359,15 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн. - по 587,33 грн. з кожного.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 07 травня 2020 року (т.с. 2 а.с. 213-214) в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вищезазначеного заочного рішення у цій справі відмовлено.

Всі учасники цієї справи із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, окрім відповідача ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційні скарзі (т.с. 2 а.с. 224-233) просив рішення суду першої інстанції скасувати у повному обсязі та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 236).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 07 вересня 2020 року (т.с. 2 а.с. 243), справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 245), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

Позивач ТОВ «АВТО ПРОСТО» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (т.с. 3 а.с. 9-37).

Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 3 а.с. 40) розгляд цієї справи було призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника позивача (т.с. 3 а.с. 38-39).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 25 листопада 2020 року, не відбувся та був відкладений через першу неявку відповідача ОСОБА_3 , відносно якого в апеляційного суду не було відомостей про вручення йому судової повістки у дане судове засідання (конверт із судовою повісткою на ім`я відповідача ОСОБА_3 повернувся на адресу апеляційного суду без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» т.с. 3 а.с. 46-47).

У зв`язку із чим, апеляційним судом зроблений відповідний запит на підтвердження (спростування) реєстрації відповідача ОСОБА_3 за адресою, наявною у матеріалах цієї справи: АДРЕСА_1 (т.с. 3 а.с. 51).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 3 а.с. 59) розгляд цієї справи було призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника позивача (т.с. 3 а.с. 57-58).

10 грудня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла інформація (т.с. 3 а.с. 69), якою підтверджено реєстрацію відповідача ОСОБА_3 саме за наявною у цій справі адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання 10 березня 2021 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 3 а.с. 63-65) відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 повторно не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України ухвалив: розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника позивача ТОВ «АВТО ПРОСТО» - Нагорного А.Є. (т.с. 3 а.с. 78) в режимі відеоконференції.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ТОВ «АВТО ПРОСТО» - Нагорного А.Є., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст. ст. 526, 554, 559, 611, 629 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 141, 258, 265, 268 ЦПК України та виходив із обґрунтованості і доведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 30.12.2010 р. між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладено угоду №345238, предметом якої є надання учаснику послуг системи Автотак, спрямованих на придбання автомобіля. «Авто Просто» є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання в групах АвтоТак (т.с. 1 а.с.8).

Ст. 5 угоди визначено, що учасник зобов`язується виконувати зобов`язання, передбачені угодою, але не обмежуючись: сплатити плату за послуги, пов`язані зі вступом до Системи при укладенні Угоди; сплатити плату за послуги, пов`язані з видачею автомобіля за системою при наданні такого права, щомісячно сплачувати повні внески, сплачувати внески зі страхування автомобіля за системою після отримання автомобіля, отримати автомобіль за умови виконання зобов`язань, встановлених угодою, підписати відповідний двохстороній акт, що свідчить про виконання зобов`язань за угодою, за вимогою надавати копії квитанцій про оплату внесків за угодою.

В додатку №1 до угоди визначено розміри внесків (т.с. 1 а.с.9). Правила функціонування системи придбання в групах АвтоТак передбачені додатком №2 до угоди (т.с. 1 а.с. 10-12).

Також, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 31.05.2012 року відповідач отримав автомобіль «Chery Amulet», кузов № НОМЕР_1 , 2012 року випуску (даний факт отримання автомобіля відповідачем не заперечується) та зареєстрував право власності (д.н.з. НОМЕР_2 ) (т.с. 1 а.с. 15).

Згідно із п. 2.3 ст. 2 Додатку №2, учасник зобов`язаний повністю сплатити Повні внески згідно з графіком внесків. Учасник зобов`язаний сплачувати Повний внесок протягом перших 15 календарних днів місяця. Авто просто щомісяця надсилає рахунки на сплату за адресою, вказаною учасником в Угоді. Неотримання рахунка на сплату за вказаною адресою не звільняє учасника від обов`язку вчасно сплачувати внески на банківський рахунок Авто просто.

Відповідно до п. 2.4 ст. 2 Додатку №2 Авто просто надає послуги з адміністрування системи до моменту завершення Графіка внесків групи, до якої включено Угоду. Учасник має право сплатити Ціну послуг внесками відповідно до кількості внесків за Графіком або відразу та достроково. У такому випадку учасник повинен попросити надати Авто просто повний розрахунок та бланк квитанції для сплати.

П. 2.5 ст. 2 Додатку № 2 визначено, що з першого повного внеску та до наступного місяця після одержання права на отримання автомобіля, учасник щомісяця сплачує за власним вибором: 1. Цілий чистий внесок, щомісячний внесок в оплату послуг та щомісячний внесок в оплату страхового платежу; або 2. Половинний чистий внесок, щомісячний внесок в оплату послуг та щомісячний внесок в оплату страхового платежу.

Згідно із Додатком № 2 повний внесок це щомісячний платіж, який складається з суми чистого внеску, щомісячного внеску в оплату страхового платежу, і підлягає сплаті учасником в порядку та у строки, визначені угодою; цілий чистий внесок частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати автомобіля та формування фонду для повернення коштів і, розмір якого розраховується шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, передбачену Графіком; половинний чистий внесок половина чистого цілого внеску.

Відповідно до п.п.2.2 ст. 2 Додатку №2 до Угоди поточна ціна Автомобіля - це остання Поточна ціна Автомобіля, повідомлена Авто просто виробником та/або дистрибютером, на день укладення Угоди.

Відповідно до п. 10.1 ст.10 Додатку № 2 до Угоди з моменту отримання автомобіля учасник зобов`язується сплачувати разом із щомісячним Повним внеском Внесок зі страхування Автомобіля, який перераховується відповідній страховій компанії згідно з Договором страхування, укладеним Авто просто від імені учасника на підставі повноважень, наданих Угодою. Розмір Внеску страхування Автомобіля вказано в страховому полісі (сертифікаті), що надсилається кожному учаснику системи страховою компанією. Договір страхування автомобіля укладається на строк, який починається з моменту отримання автомобіля учасником та припиняється після повного виконання учасником зобов`язань за Угодою.

Таким чином, відповідач зобов`язався оплатити 100% ціну автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних Повних внесків.

Відповідно до п.9.1 ст.9 Додатку № 2 до Угоди якщо протягом строку дії Угоди, постачальник здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти, або продавати марку та/або модель Автомобіля, зазначених в Додатку №1 до Угоди, АВТО ПРОСТО зобов`язується здійснити заміну шляхом застосування Поточної ціни нової марки та/або моделі для розрахунку складових Повного внеску для всіх учасників групи і така нова марка та/або модель буде передаватися Учасникам, які не отримані попередню модель/марку.

31 січня 2014 року, ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» - постачальник автомобілів Chery, листом №27 повідомив, про завершення продажу автомобілів «Chery Аmulet» (т.с. 1 а.с. 16).

Також, судом першої інстанції було правильно встановлено, що, починаючи з лютого 2014 року, ТОВ «АВТО ПРОСТО», у відповідності до п.9.1 ст.9 Додатку №2 до Угоди, здійснило заміну автомобіля «Chery Аmulet» на автомобіль ЗАЗ Lanos, який найбільш близький за ціною та характеристиками до автомобіля «Chery Аmulet». На момент заміни вартість автомобіля «Chery Аmulet» становила 79900,00 грн., а автомобіля ЗАЗ Lanos 85000,00 грн., тобто різниця вартості не перевищувала 10%.

Згідно з Реєстром рекомендованих роздрібних цін на автомобілі ЗАЗ, ціна ЗАЗ Lanos базової комплектації станом на листопад 2016 р. - 213300,00 грн. (т.с. 1 а.с. 17).

На виконання умов указаної угоди, відповідач за період з 15.12.2010 по 01.10.2014 року сплатив на користь позивача 123609,84 грн., з яких відсоток від ціни автомобіля складає 85,5233 %, внесок в оплату вартості авто 72045,60 грн. (т.с. 1 а.с. 18).

Проте, з листопада 2016 р. припинив сплачувати внески, загальний розмір боргу складає 49359,15 грн., з яких: чисті внески 30878,80 грн., що складає 14,4767 % від ціни автомобіля (213 300,00*14,4767%); внески в оплату послуг 18480,35 грн. (213 300,00 грн. * 0,38%+20% ПДВ) * 19 внесків.

Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, враховуючи передбачену ЦК України презумпцію дійсності правочину, факт виконання позивачем ТОВ «Авто Просто» умов укладеної з відповідачем ОСОБА_1 угоди в частині передачі у власність автомобіля, а також факт порушення відповідачем умов угоди в частині сплати усієї суми платежів, про що свідчить наявність підтвердженої документально заборгованості в розмірі 49359,15 грн., тому має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту.

Судом першої інстанції також було правильно встановлено, що доводи відповідача щодо повної сплати вартості автомобіля у розмірі 136004,38 грн. не узгоджуються з наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: текстом угоди №345238 від 30.12.2010 р. та додатків до неї, які підписані сторонами і є невід`ємними частинами угоди; способом визначення сум, що підлягають сплаті (загальна сума необхідних платежів за угодою не є поняттям, тотожним вартості автомобіля, а з врахуванням умов угоди значно перевищує вартість останнього, так як кожен щомісячний платіж (яких за договором передбачено 120) складається з суми Чистого внеску, щомісячного Внеску в оплату послуг та щомісячного Внеску в оплату Страхового платежу); наданим позивачем розрахунком (т.с. 1 а.с. 18), в якому відображено внесення відповідачем платежів, розмір яких відповідачем не заперечується.

Укладений між сторонами договір є чинним та у встановленому порядку визнаний недійсним ( або окремі його положення) не був.

Передбачені Угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Угоді "Чисті внески" або "Внесок в оплату товару".

Відповідно до розд. 1 Визначення термінів додатку № 2 до Угоди "Цілий Чистий внесок - це частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати Автомобіля. Половинний Чистий внесок це половина Цілого чистого внеску".

Згідно з п. 2.6 ст. 2 додатку № 2 до Угоди Чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від поточної ціни автомобіля.

Таким чином, в Угоді чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Крім того, сплачені Чисті внески перерахунку (у зв`язку зі зміною ціни автомобіля) не підлягають. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім`я споживач зобов`язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати 100% від ціни автомобіля.

Отже, Угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару.

Зазначені аргументи відповідача ОСОБА_1 , які вказані у відзиві на позовну заяву, що дії позивача свідчать про його нечесну підприємницьку діяльність і недобросовісність та є метою отримання безпідставного збагачення, що є несправедливим та його діяльність полягає у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми, суд першої інстанції правильно вважав необґрунтованими. Так як діяльність ТОВ "АВТО ПРОСТО" за Угодою сторін є функціонуванням "пірамідальної схеми", як вказує відповідач, суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв`язку з відсутністю головних ознак "пірамідальної схеми" - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об`єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов`язань.

Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ "АВТО ПРОСТО" з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття "фінансова послуга".

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") (далі Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об`єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Відповідно до додатку № 2 Угоди система "АвтоТак" це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг АВТО ПРОСТО з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи - порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому Угодою (ст. ст. 5, 6 додатку № 2 до Угоди), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи.

Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача.

Як вбачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття "пірамідальна схема" та "придбання товарів у групах". Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.

Ураховуючи те, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо "придбання товарів у групах" у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, суд першої інстанції правильно вважав, що не є правильним аргументом відповідача ОСОБА_1 про те, що така діяльність здійснюється товариством нелегітимно, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності.

Отже, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов`язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення "пірамідальної схеми".

Також суд першої інстанції правильно вважав помилковим твердження відповідача ОСОБА_1 про введення його в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача.

Такий висновок суперечить нормам чинного законодавства й суті самого правочину, визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг".

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Вказана позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року за № 6 640цс13.

Щодо доводів відповідача ОСОБА_1 в частині порушення позивачем строків позовної давності для звернення до суду з позовом, суд першої інстанції правильно зазначав таке.

Згідно із п. 2.3 ст. 2 Додатку №2, учасник зобов`язаний повністю сплатити Повні внески згідно з графіком внесків. Учасник зобов`язаний сплачувати Повний внесок протягом перших 15 календарних днів місяця. Авто просто щомісяця надсилає рахунки на сплату за адресою, вказаною учасником в Угоді. Неотримання рахунка на сплату за вказаною адресою не звільняє учасника від обов`язку вчасно сплачувати внески на банківський рахунок Авто просто.

Згідно із Додатком №1, п. 2.3 ст. 2 Додатку №2 оплата ціни автомобіля та вартості послуг позивача розподілені на 120 щомісячних платежів, які відповідач ОСОБА_1 мав сплачувати до 15 числа кожного місяця.

Станом на день звернення позивача до суду першої інстанції, відповідачем ОСОБА_1 було сплачено 101 із 120 повних внесків. За умови щомісячної сплати Повних внесків, він мав би сплатити 19 Повних внесків за період 15.11.2014 року по 15.05.2016 року, тому суд першої інстанції правильно встановив, що перебіг строку позовної давності у позивача розпочався з 16.05.2016 року, тоді як з позовом позивач звернувся в січні 2018 року (т.с. 1 а.с. 2-6), тобто в межах строків позовної давності.

Крім цього, суд першої інстанції правильно встановив, що останній платіж, відповідно до розрахунку платежів за Угодою № 345238, який відповідачем не оскаржується, ним був здійснений 01.10.2014 року у розмірі 25000,00 грн., тобто 15 повних внесків. Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 перед ТОВ «Авто Просто», відповідно до вищезазначеного розрахунку, заборгованості щодо сплати щомісячних внесків станом на 01.10.2014 року не мав, позивач вправі був вважати, що дана сума була внесена на погашення повних внесків у майбутньому.

По даній справі було винесено постанову Верховного Суду від 21.08.2019 року (т.с. 2 а.с. 53-57), в якій вказано, що судам потрібно встановити, коли сплив строк дії договору та яка вартість заміненого автомобіля на цю дату.

Оскільки, в силу вимог ст. 417 ч.1 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Судом першої інстанції на виконання вказівок касаційного суду у цій справі було правильно встановлено, що відповідно до ст.7 Угоди від 30.12.2010 року - угода набирає чинності з моменту її підписання обома сторонами й діє до моменту виконання обома Сторонами всіх зобов`язань, передбачених Угодою. Так як ОСОБА_1 з 2014 року припинив сплачувати щомісячні внески, то станом на сьогоднішній день у нього перед позивачем існує заборгованість за Угодою.

Відповідно до ст. 631 ч.1 ЦК України - строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1 не виконано всіх зобов`язань за Угодою, а тому у відповідності до ст.7 Угоди, строк дії такої Угоди не сплив і діє до моменту виконання відповідачем всіх зобов`язань, передбачених Угодою.

Щодо вартості заміненого автомобіля, суд першої інстанції правильно виходив із такого .

Згідно з додатком № 2 до угоди № 345238, який є невід`ємною її частиною (далі - додаток № 2) поточна ціна автомобіля це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою

Відповідно до пункту 2.1 додатку № 2 поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється ОСОБА_5 виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором.

Згідно з пунктом 3.2 додатку № 2 розмір авансових внесків розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що 31 січня 2014 року, ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» - постачальник автомобілів Chery, листом №27 повідомив, про завершення продажу автомобілів «Chery Аmulet» (т.с. 1 а.с. 16).

Починаючи з лютого 2014 року, ТОВ «АВТО ПРОСТО», у відповідності до п.9.1 ст.9 Додатку №2 до Угоди, здійснило заміну автомобіля «Chery Аmulet» на автомобіль ЗАЗ Lanos, який найбільш близький за ціною та характеристиками до автомобіля «Chery Аmulet». На момент заміни вартість автомобіля «Chery Аmulet» становила 79900,00 грн., а автомобіля ЗАЗ Lanos 85000,00 грн., тобто різниця вартості не перевищувала 10%.

У суді першої інстанції представник позивача підтвердив, що він підтримує позов, в якому вказано, що остання відома Поточна ціна автомобіля марки ЗАЗ Lanos базової комплектації коштує 213300,00 грн.

Згідно з Реєстром рекомендованих роздрібних цін на автомобілі ЗАЗ, ціна ЗАЗ Lanos базової комплектації станом на листопад 2016 р. 213300,00 грн. (т.с. 1 а.с. 17).

Щодо вимоги про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд першої інстанції правильно виходив із такого.

16.05.2012 р. між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договір поруки (т.с. 1 а.с. 13-14), відповідно до п. 1.1 якого кожен із співпоручителів зобов`язується відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання боржником зобов`язань, що виникають з угоди. В разі невиконання боржником зобов`язань за угодою, боржник і кожен із співпоручителів відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.1.2).

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

З огляду на положення вказаної норми закону під час вирішення справи про стягнення заборгованості з поручителів суд повинен перевірити наявність правових підстав для такого стягнення.

Як вбачається з умов договору поруки, в пункті 4.4 ст. 4 встановлено строк дії даного договору до 31.01.2024 року (т.с. 1 а.с.13).

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 555 ЦК України, у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов`язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. Поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов`язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг

Згідно ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача у цій справі підлягають задоволенню, з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість в розмірі 49359,15 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 дублюють доводи заперечень відповідача проти позову позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідачів та зокрема відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідачі та зокрема відповідач ОСОБА_1 не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказом, передбаченим ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 є доданий останнім до його апеляційної скарги договір між ТОВ «Запоріжжя-Авто» (продавець), ТОВ «АВТО ПРОСТО» (платник) та ОСОБА_1 (покупець) від 25.05.2012 року із додатками з приводу придбання автомобілю «Chery Amulet», кузов № НОМЕР_1 , 2012 р.в. (копія т.с. 3 а.с. 230-232).

Проте, цим доказом не спростовуються, а, навпаки, лише підтверджується правильність встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та висновків суду першої інстанції у цій справі.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України оскаржуємим рішенням вирішено питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача ТОВ «АВТО ПРОСТО» будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 січня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 16.03.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.