Провадження № 2/932/669/20
23 грудня 2021 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Куцевола В.В.
при секретарі - Рибалці В.І.
представника позивача ОСОБА_1 - Павелка С.М.
відповідача - ОСОБА_3
представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до державного реєстратора виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Олени Олександрівни, ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи - ОСОБА_8 , Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради про визнання протиправними та скасування запису про право власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого володіння та поновлення у державному реєстрі запису про право власності, -
У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до державного реєстратора виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Олени Олександрівни, ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи - ОСОБА_8 , Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради про визнання протиправними та скасування запису про право власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого володіння та поновлення у державному реєстрі запису про право власності.
29.11.2021 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Павелка С.М. про ухвалення додаткового рішення, у якій прохає стягнути з відповідачів у солідарному порядку витрати на правничу допомогу у сумі 12 500 грн.
Заява обґрунтована наступним чином. Інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Павелко С.М. на підставі укладеного 27.07.2018 року договору про надання правової допомоги . При поданні позовної заяви позивач вказав, що орієнтовний розмір витрат по справі становитиме 5000 грн. Розгляд справи був тривалим, склад суду неодноразово змінювався, тому позивач об`єктивно не міг передбачити те, що розмір витрат на правничу допомогу буде значно більшим. Позивач вже фактично поніс витрати у сумі 9000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги, додатковими угодами до нього та копіями актів приймання-передачі виконаних робіт. Витрати на правничу допомогу підлягають відшкодування позивачеві, на користь якого ухвалено рішення, незалежно від того, чи понесені вони ним фактично, чи тільки будуть понесені. Зазначені цивільна справа є складною, на що вказує, як її тривалий розгляд, так і той факт, що упродовж судового процесу неодноразово змінювалась судова практика, правова позиція Верховного Суду. Адвокатом було надано такого виду правову допомогу, як аналіз спірних правовідносин та консультування клієнта вартістю 1000 грн. за одну годину; складення та подання заява про забезпечення позову до подання позову упродовж 1,5 год., вартістю 1500 грн.; складення та подання упродовж 2,5 год. позовної заяви, що склало 2500 грн.; участь адвоката у 10 судових засіданнях, виходячи із розрахунку 700 грн. за одне засідання, з урахуванням того, що в деяких засіданнях участь брав інший адвокат - Ювко В.О., внаслідок зайнятості адвоката Павелка С.М. Загальна сума витрат на правову допомогу склала 12 000 грн. Зазначені витрати є співмірними зі складністю виконаної роботи, кореспондують і витратам відповідача, які станом на 2018 рік складали 15 000 грн.
У судовому засіданні представник позивача свою заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав та прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту. Додатково пояснив, що докази сплати витрат на правову допомогу у нього відсутні, оскільки позивач їх ще не оплатив.
Відповідач та його представниця у судовому засіданні заперечували задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, оскільки доказів понесення витрат на правничу допомогу позивачем суду не надано, а також тому, що інтереси позивача у судовому засіданні представляв зовсім інший позивач. Сам розрахунок розміру витрат на правничу допомогу необґрунтований належним чином. Крім того, позовні вимоги були пред`явлені не тільки ОСОБА_1 , але й ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , тоді як ОСОБА_1 прохає стягнути усю суму витрат по справі на його користь.
Представник третьої особи - адвокат Доманський В.П. у судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Вирішення заяви залишив на розсуд суду.
Решта учасників процесу у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, письмових заяв чи клопотань не надали.
Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
В силу вимог ч. 2 ст.246 ЦПК України, для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.
Згідно з вимогами ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно з вимогами ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 27.07.2018 року адвокат Павелко С.М. звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову до його подання. До заяви долучив ордер про надання правової допомоги на підставі договору від 27.07.2018 року.
07.08.2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до суду з позовною заявою про визнання рішення протиправним та його скасування, витребування майна з чужого незаконного володіння, поновлення права власності на майно. У позовній заві виконано попередній орієнтовний розрахунок розміру судових витрат, зазначено про те, що розмір витрат на правову допомогу становить 5000 грн., з яких витрати на консультацію - 500 грн., на аналіз документів адвокатом - 500 грн., на складення документів для звернення до суду - 1500 грн., представництво інтересів у суді - 2500 грн.
До позовної заяви було долучено копію ордеру про надання правової допомоги адвокатом Павелком С.М. позивачу ОСОБА_1 на підставі договору від 27.07.2018 року.
03.02.2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Павелко С.М. надав до суду уточнену позову заяву, у якій попередній розмір розрахунку витрат на правничу допомогу виконано аналогічним чином.
Як вбачається з долучених до заяви про ухвалення додаткового рішення додатків, 27.07.2018 року між адвокатом Павелком С.М. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, пунктом 3.1 якого встановлено, що клієнт зобов`язується сплатити адвокату вартість юридичних послуг адвоката (гонорар), що надаються, у порядку і строки, визначені у додаткових угодах (замовленнях), які є невід`ємною частиною договору.
Згідно із додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги від 27.07.2018 року, що теж укладена 27.07.2018 року, предметом правової допомоги є аналіз правовідносин клієнта з ТОВ «Дніпрофінансгруп», вартістю 1000 грн. Пунктом 3.1 цієї угоди встановлено обов`язок клієнта оплатити правову допомогу у визначеному у ній обсязі упродовж п`яти днів з дня підписання сторонами договору акту прийому - передачі правової допомоги. 27.07.2018 року сторонами підписано акт № 1 приймання - передачі наданої правової допомоги.
Таким чином, упродовж п`яти днів з 27.07.2018 року позивач ОСОБА_1 мав обов`язок зі сплати вартості правової допомоги у сумі 1000 грн. за аналіз адвокатом його правовідносин із ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Самим актом також визначено, що він є підставою для проведення розрахунку сторонами у порядку та строки, передбачені додатковою угодою.
27.07.2018 року між адвокатом Павелком С.М. та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги від 27.07.2018 року, предметом якої є надання правової допомоги у вигляді складення та подання до суду заяви про забезпечення позову до його пред`явлення (вартістю 1500 грн.) та складенні і подання до суду позовної заяви (вартістю 2500 грн.). Пунктом 3.1 угоди встановлено обов`язок клієнта оплатити вартість правової допомоги упродовж п`яти днів з дня підписання акту прийому-передачі правової допомоги сторонами цього договору. 18.09.2018 року сторонами підписано акт № 2 приймання-передачі наданої правової допомоги, у п. 5 якого зазначено, що він є підставою для проведення розрахунку між сторонами у порядку та строки, передбачені додатковою угодою №2 від 27.07.2018 року.
У матеріалах справи докази сплати ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у сумах, обумовлених додатковими угодами до договору про надання правової допомоги від 27.07.2018 року відсутні та представником позивача до заяви не долучені. За наданими представником позивача усними пояснення у судовому засіданні, такі докази відсутні і у нього.
Виходячи з умов укладеного сторонами договору про надання правової допомоги, оплата послуг адвоката мала відбутись у п`ятиденний строк по підписанню акту прийому - передачі правової допомоги. Зазначений строк на виконання клієнтом, тобто позивачем по справі, умов договору про надання правової допомоги неодноразово сплив, однак зобов`язання, виходячи з доказів, що містяться у матеріалах справи, виконано не було.
Крім того, суд враховує, що договір про надання правової допомоги був укладений позивачем з адвокатом Павелко С.М. безпосередньо, а не з адвокатським об`єднанням, до складу якого б входили і адвокат Павелко С.М., і адвокат Ювко В.О., а тому понесення позивачем витрат на правову допомогу за участь адвоката Ювко В.О. у судових засіданнях на підставі договору про надання правової допомоги від 27.07.2018 року та додаткових угод до нього, якими обумовлено вартість послуг, є безпідставними.
Враховуючи те, що витрати позивача на правничу допомогу за умовами договору про надання правової допомоги з подальшими змінами до нього на цей час вже мають бути фактично понесеними, а не такими, що можуть бути понесені у майбутньому, однак представником позивача не доведено факту сплати позивачем вартості наданої йому правової допомоги, строк виконання позивачем свого зобов`язання за вказаним договором багаторазово сплив, суд приходить до висновку про недоведеність витрат позивача та про залишення його заяви без задоволення.
У зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному у період з 30.12.2021 року по 10.01.2022 року, повний текст судового рішення виготовлено 12.01.2022 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 270, 272-273, 352-355 ЦПК України, -
Клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до державного реєстратора виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Олени Олександрівни, ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи - ОСОБА_8 , Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради про визнання протиправними та скасування запису про право власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого володіння та поновлення у державному реєстрі запису про право власності - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст рішення суду складено 12.01.2022 року.

Суддя В.В. Куцевол