Справа № 352/1536/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/2/21
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

03 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1 та представника позивача Муса В.П.,

розглянувши клопотання ОСОБА_2 про зупинення та закриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона», про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Струтинським Р.Р. 07 листопада 2018 року в м. Івано-Франківськ, повний текст якого виготовлено 14 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в :

В провадженні апеляційного суду перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона», про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2018 року позов задоволено.

На судове рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 подав клопотання про зупинення судового розгляду даної справи до вирішення справи №352/2243/18 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк», ТзОВ «Компанія Рона» про визнання договору іпотеки від 17.09.2014р., укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк», посвідченого приватним нотаріусом Грицак О.І. за реєстровим №815 із всіма змінами і доповненнями, недійним. Зазначив, що у випадку визнання іпотечного договору недійсним, будь-які підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки будуть відсутні. Таким чином, рішення у справі №352/2243/18 має значення для забезпечення повноти та всебічного розгляду даної справи. Просить зупинити судовий розгляд до вирішення зазначеної справи Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області (а.с.142-157, том 15).

Також ОСОБА_2 подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із підсудністю даної справи Господарському суду Івано-Франківської області. В обґрунтування зазначив, що господарське зобов`язання було забезпечене іпотекою комерційної нерухомості, яка створена чи придбана ним виключно з метою здійснення саме господарської діяльності. Крім того, в п.8 іпотечного договору від 17.09.2014 року реквізити та підписи сторін іпотекодавцем зазначено код в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а не реєстраційний номер облікової картки платника податків, який зазначається у випадку укладення договору з фізичною особою. Зазначене, на думку апелянта, свідчить про те, що вирішення даного спору належить до юрисдикції господарських судів. У справі, що знаходиться на розгляді в Тисменицькому районному суді, яка стосується іпотечного договору та визнання договору припиненим, встановлено факт підсудності справи господарським судам. Тому справа, яка розглядається, і в якій стягують грошові кошти по тому ж іпотечному договору, також підвідомча господарським судам, оскільки іпотечний договір є одним і тим же у двох справах та сторонами є юридична особа ПАТ «Укрсоцбанк», юридична особа ТОВ «Компанія «Рона» та ФОП ОСОБА_2 (а.с.226-231, том 15).

Перевіривши доводи клопотання та вислухавши думку учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Щодо клопотання про клопотання про зупинення судового розгляду даної справи до вирішення справи №352/2243/18.

Відповідно до вимог п.6 ч.1ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства,до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п.6 ч.1ст. 251 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01.02.2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що необґрунтоване зупинення провадження в справі порушує розумні строки судового розгляду, а відтак, і права учасників процесу. Питання про розумність строку провадження в справі вирішується з урахуванням права особи на справедливий суд у контексті положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, з урахуванням дійсних обставин справи, критеріїв складності справи, поведінки заявника та компетентних органів, а також важливості предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції» та ін.).

Із Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що розгляд справи №352/2243/18 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк», ТзОВ «Компанія Рона» про визнання договору іпотеки від 17.09.2014р., укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк», посвідченого приватним нотаріусом Грицак О.І. за реєстровим №815 із всіма змінами і доповненнями, недійсним, триває на даний час (ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2021 року витребувано докази в даній справі, строк подання яких визначено до 25.03.2021 року, та розгляд справи відкладено).

В цій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у цивільній справі, що переглядається, вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду (визнання недійсним договору іпотеки від 17.09.2014 року).

Однак рішення у справі №352/2243/18, яке на думку заявника буде мати значення для забезпечення повноти та всебічності розгляду справи №352/1536/16-ц, не є безумовною підставою для зупинення провадження по цій справі, позов у якій поданий значно раніше, ніж позов ОСОБА_2 , а у разі визнання судом договору недійсним після набрання таким рішенням законної сили усі судові рішення, пов`язані із оспорюваним договором іпотеки, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Враховуючи, що рішення суду перевіряється в апеляційному порядку станом на час його ухвалення, а рішення у справі №352/2243/18 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк», ТзОВ «Компанія Рона» про визнання договору іпотеки від 17.09.2014р., укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк», посвідченого приватним нотаріусом Грицак О.І. за реєстровим №815 із всіма змінами і доповненнями, недійсним не ухвалено на час вирішення справи про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, тому підстави для зупинення провадження відсутні.

Таким чином судова колегія вважає, що у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Щодо клопотання про закриття провадження у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України, у редакції Закону України № 2147-//ІІІ, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці

Однак, за правилами ГПК України у редакції, що була чинною на час подання позову і розгляду справи у суді першої інстанції, не передбачалося можливості розгляду справи в порядку господарського судочинства у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Зі змісту статті 15 ЦПК України у редакції, яка діяла на час подання позову, можна зробити висновок про можливість розгляду таких вимог саме у порядку цивільного судочинства.

Такого ж висновку у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №415/2542/15-ц, де вказано, що спір, ініційований у суді на підставі процесуальних норм, які діяли до 15 грудня 2017 року, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Водночас, суд не вбачає підстав для застосування правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 02.10.2018р. у справі № 910/1733/18 з огляду на наступне.

Як вбачається з постанови від 02.10.2018р. у справі № 910/1733/18 позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до суду надійшов у лютому 2018 року, тобто під час чинності ГПК України в редакції Закону України № 2147-//ІІІ, тому і Велика Палата ВС дійшла висновку про підсудність справи господарським судам.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Як встановлено з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 , як фізична особа, є власником нерухомого майна і земельної ділянки, переданих в іпотеку згідно договору іпотеки від 17.09.2014р. Отже, лише власник майна фізична особа ОСОБА_2 міг укласти такий договір іпотеки, який стосується нерухомого майна.

Отже, виходячи із суб`єктного складу справи, справа має розглядатись у порядку цивільного судочинства.

Суд вважає, що закриття провадження у даній справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи правильність обрання судової юрисдикції позивачем на час подання позову, порушить права та законні інтереси позивача і призведе до порушення конвенційних принципів, метою яких є забезпечення права кожної із сторін на справедливий розгляд його справи судом.

Зазначення у розділі 8 іпотечного договору від 17.09.2014 року реквізитів та підпису сторони-іпотекодавця з кодом в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який співпадає фактично з реєстраційним номером облікової картки платника податків, не має значення для визначення юрисдикції справи, оскільки лише власнику майна належить право передання його в іпотеку. Таким власником є фізична особа ОСОБА_2 . Крім того. у преамбулі іпотечного договору від 17.09.2014 року іпотекодавцем зазначений громадянин України ОСОБА_2 з реєстраційним номером облікової картки платника податків з державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 .

Ухвала Тисменицького районного суду від 04 серпня 2020 року, залишена без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року, у справі №352/1394/20 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія`Рона»», приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак Ольги Іванівни про визнання договору іпотеки припиненим та дій неправомірними, якою відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 статті 186 ЦПК України у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, не має преюдиційного значення для розгляду цієї справи, оскільки вказаний позов поданий після набрання чинності редакцією процесуального Закону № 2147-//ІІІ.

Вирішуючи дане питання, колегія суддів, враховуючи суб`єктний склад сторін правочину та зміст правовідносин сторін, права та зобов`язання, за якими у відповідача, як фізичної особи, не припинились, приходить до висновку, що підстав для закриття провадження за п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України у суду немає, оскільки спір між сторонами підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, адже спірні правовідносини виникли з підстави укладення цивільно-правового договору, стороною у яких є фізична особа.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, підстави для зупинення провадження та закриття провадження у справі, передбачені п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, відсутні, тому у задоволенні клопотань ОСОБА_2 про зупинення провадження та закриття провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. 251, 255, 260, 381 ЦПК України , суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотань ОСОБА_2 про зупинення провадження у цій справі до вирішення справи № 352/2243/18 та закриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

М.Д. Горейко

Повний текст ухвали складено 15 березня 2021 року.