ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6706/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.07.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики №0407/17П, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 1 680 000 грн., що на момент передачі коштів складає 65 000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути позивачу позику в строк до 30.10.2022 року. Згідно з даним договором відповідач зобов`язався повернути не пізніше 25.09.2017 р. 130 000 грн., що складає еквівалент 5 000 доларів США. Щомісячний розмір платежу за цим договором, починає з жовтня 2017 р. та складає 26 000 грн. або еквівалент 1 000 доларів США. Свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідач не виконав, тому позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 3 563 143 грн. 66 коп.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2020 р. даний позов було задоволено.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2021 р. заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.10.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Зазначив, що Договором визначено строк повернення позики до 30.10.2022 р., у зв`язку із чим вимога позивача про дострокове повернення суми позики є безпідставною та передчасною, оскільки строки та порядок повернення позики, що встановленні договором, відповідачем на момент звернення до суду з позовом непорушені. Послався на те, що розділ 4 Договору, яким визначено порядок надання та повернення позики, не містить зобов`язальних умов для позичальника повернути позику частинами, з розстроченням.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.07.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики №0407/17П, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 1 680 000 грн., що на момент передачі коштів складає 65 000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути позику позикодавцеві у строк та розмірах, що обумовленні умовами цього договору. (а.с.8-9)

Згідно з п.2.3 Договору, відповідач зобов`язався повернути позивачу не пізніше 25.09.2017 р. 130 000 грн., що складає еквівалент 5 000 доларів США.

Відповідно до п. 2.4 Договору щомісячний розмір платежу за цим договором, починає з жовтня 2017 р. та складає 26 000 грн. або еквівалент 1 000 доларів США в гривневому еквіваленті по комерційному курсу долара США до гривні на день сплати.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що остаточною датою повернення позики є 30.10.2022 р.

Згідно з п.5.3 договору позики, при порушенні позичальником строку повернення позики вказаного в п.3.2 даного договору він повинен сплатити позикодавцю пеню в розмірі 0,05 % від боргу за кожний день прострочення повернення позики.

Відповідно до акту №0407/17П-1 прийому передачі грошових коштів до договору позики №0407/17П від 04.07.2017 року, ОСОБА_3 передав у власність позичальника ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1 680 000 грн., що на момент передачі коштів складає 65 000 доларів США. (а.с.10)

Як вбачається із матеріалів справи, позичальник зобов`язання за вказаним договором позикиналежним чином не виконує, а саме:

- в порушення п.2.3 Договору, відповідач не повернув частину позики в розмірі 130 000 грн., що складає еквівалент 5 000 доларів США та ухиляється від повернення вказаних коштів;

- в порушення п. 2.4 Договору, з жовтня 2017 р. не здійснює щомісячні платежі в розмірі 26 000 грн. або еквівалент 1 000 доларів США в гривневому еквіваленті по комерційному курсу долара США до гривні на день сплати.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором за ним утворилась прострочена заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Позивачем станом на 15.07.2021 року заборгованість Відповідача за договором позики складає 3 563 143 грн. 66 коп., з яких: 1 680 000 грн. - основна сума боргу; 1 165 920 грн. - пеня; 525 565 грн. 66 коп. - інфляційні нарахування; 191 658 грн. - 3 % річних.

Однак, суд не погоджується із вказаним розрахунком заборгованості з огляду на наступне.

Вбачається, що відповідач, в порушення п.2.3 Договору, не виконав свої зобов`язання по поверненню не пізніше 25.09.2017 коштів в розмірі 130 000 грн., що складає еквівалент 5 000 доларів США.

Відповідно до розрахунків, проведених судом згідно ст. 625 ЦК України, за прострочення відповідачем виконання зобов`язання, встановленого п.2.3 Договору, на суму заборгованості 130 000 грн., за період з 26.09.2017 по 15.07.2021 нараховано індекс інфляції - 41 010 грн. 11 коп., та 3% річних - 14 830 грн. 68 коп.

Також вбачається, що в порушення п. 2.4 Договору, відповідач з жовтня 2017 р. по 15 липня 2017 р. не здійснював щомісячних платежі в розмірі 26 000 грн. або еквівалент 1 000 доларів США в гривневому еквіваленті по комерційному курсу долара США до гривні на день сплати, в результаті чого згідно розрахунків, проведених судом заборгованість за період з жовтня 2017 р. по 15 липня 2017 р. складає 1 183 000 грн.

Відповідно до розрахунків, проведених судом згідно ст. 625 ЦК України, за прострочення відповідачем виконання зобов`язання, встановленого п.2.4 Договору, на суму заборгованості 1 183 000 грн., за період з жовтня 2017 р. по 15 липня 2017 р. нараховано індекс інфляції - 373 191 грн. 99 коп., та 3% річних - 134 473 грн. 07 коп.

Таким чином загальний розмір суми боргу складає 1 313 000 грн. (130 000 грн. + 1 183 000 грн. = 1 313 000 грн.); сума індексу інфляції становить 414 202 грн. 10 коп. (41 010 грн. 11 коп. + 373 191 грн. 99 коп. = 414 202 грн. 10 коп.); сума 3% річних складає 149 303 грн. 75 коп. (14 830 грн. 68 коп. + 134 473 грн. 07 коп. = 149 303 грн. 75 коп.)

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору та положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 1 876 505 грн. 85 коп., з яких: 1 313 000 грн. - основна сума боргу; 149 303 грн. 75 коп. - 3% річних; 414 202 грн. 10 коп. - індекс інфляції.

Суд не приймає до уваги твердження та посилання представника відповідача про не порушення строків і порядку повернення позики; про відсутність обов`язку позичальника повернути позику частинами, оскільки дані обставини, не знайшли свого підтвердження підчас судового розгляду справи та спростовуються матеріалами справи, зокрема умовами договору позики від 04.07.2017 року.

Щодо вимоги про стягнення пені в розмірі 1 165 920 грн., суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно з п.5.3 Договору позики, при порушенні позичальником строку повернення позики вказаного в п.3.2 даного договору він повинен сплатити позикодавцю пеню в розмірі 0,05 % від боргу за кожний день прострочення повернення позики.

Вбачається що згідно з п.3.2 договору остаточною датою повернення позики є 30.10.2022 р., у зв`язку із чим, вказаний строк повернення позики, не наступив, а тому позичальником не порушений, а тому обов`язку зі сплати пені, станом на день розгляду справи, не виникло.

Таким чином вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає, оскільки є безпідставною та передчасною.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, суд, аналізуючи надані докази, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

раховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (відомості про дату народження відсутні, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики у розмірі 2 114 404 грн. 20 коп., з яких: 1 313 000 грн. - основна сума боргу; 387 202 грн. 10 коп. - 3% річних; 414 202 грн. 10 коп. - індекс інфляції.

Стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (відомості про дату народження відсутні, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 5 666 грн.

В іншій частині - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА