Справа № 645/4169/20
Провадження № 2/645/277/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судового засідання Букач М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківської області про нарахування та зобов`язання виплатити суму заборгованості по аліментам та суму неустойки (пені),

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила нарахувати та зобов`язати відповідача виплатити на свою користь загальну суму заборгованості по аліментам в розмірі 3669,98 грн. на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; а також суму неустойки (пені) 3843,35 грн.

Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що 07 серпня 2004 року сторонами було укладено шлюб, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася мешкати зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім цього, позивач є законним представником (опікуном) своєї доньки ОСОБА_3 , яка є дитиною з інвалідністю. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Після чого, 04.10.20219 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року, змінено спосіб стягнення аліментів, встановлених рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2018 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно та додаткові витрати понесені на утримання дитини в розмірі 13119,59 грн. Однак, 03.06.2020 року було отримано відповідь з Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова, у додатках якого знаходились копії банківських квитанцій щодо сплати ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з березня 2019 року по травень 2020 року. А також надано дублікат квитанції про сплату аліментів ОСОБА_2 від 30.06.2020 року. Таким чином, згідно з вищезазначеного, у ОСОБА_2 , нібито нема заборгованості по сплаті аліментів. Проте чітко простежується, що осатаній сплачував їх кожного місяця, але без прив`язки до конкретної дати. Тим самим він систематично, тобто із місяця в місяць, порушував вимогу рішення суду щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачем надано розрахунок заборгованості з якого вбачається, що з 04.03.2019 року до 24.09.2019 року ОСОБА_2 сплачував відповідну суму, проте дата сплати не відповідає даті, визначеній у рішенні Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2018 року, а саме до сьомого числа кожного місяця. Згідно з рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року був змінений спосіб стягнення аліментів і починаючи з 04.10.2019 року він визначений в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Проте, з розрахунку позивача вбачається, що ОСОБА_2 ще 4 місяці (з жовтня по січень) платив меншу суму аліментів, ніж ту, що була визначена рішенням суду. Тим самим сумарно за 4 місяці він не доплатив 3669,98 грн. Крім того, позивач зазначила, що з огляду на розрахунок можна простежити, що ОСОБА_2 не притримувався дати сплати аліментів, визначеній судом - до четвертого числа кожного місяця. Крім того, позивач вказала, що з 04.03.2019 року до 24.09.2019 року накопичилось 89 днів прострочення, тобто заборгованості, а з 15.10.2020 року до 30.06.2020 року накопичилось 147 днів прострочення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів розрахована позивачем за формулою, визначеною у Постанові Верховного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, та складає у сумі 903,35 грн. за період з 04.03.2019 року до 24.09.2019 року. Після чого, як зазначає позивач, вступило в силу рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року за позовною заявою ОСОБА_1 від 04.10.2019 року, в якому суд змінив спосіб стягнення аліментів, а саме визначив їх в твердій грошовій формі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Тому сума заборгованості складає в сумі 2940 грн. в період з 15.10.2019 року до 30.06.2020 року. Таким чином, загальна сума пені становить в сумі 3843,35 грн.

Ухвалою суду від 23 липня 2020 року провадження за вищевказаною справою було відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача - Блага Світлана Володимирівна, що діє на підставі ордера від 15.09.2020 рокунадала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що з позивними вимогами не згодна повністю з наступних підстав. Як зазначає позивач, що за рішенням Фрунзенського районного суду від 26 грудня 2018 року встановлено, що аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 присуджуються починаючи з 07.11.2018 року, вважає, що саме ця дата має бути встановлена, як дата виплати сум аліментів кожного місяця. Щодо заборгованості із сплати аліментів у твердій грошовій сумі, зазначає що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.01.2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Судом роз`яснено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Відповідач подав до суду апеляційну скаргу у даній справі, але рішення в апеляційній інстанції незмінено. Як вбачається з постанови Харківського апеляційного суду у даній справі, постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, а повний текст судового рішення складено 15 червня 2020 року. Таким чином, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова по даній справі набрало чинності 15.06.2020 року. При цьому, ОСОБА_2 почав сплачувати обумовлену судовим рішенням суму аліментів у лютому 2020 року, тобто за чотири місяця до набрання чинності рішенням суду.

Позивачем ОСОБА_1 було подано відповідь на відзив, в якій просить позивні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.07.2020 року відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Незважаючи на це ОСОБА_2 подав до суду в електронному вигляді відзив на позов про зобов`язання вчинити певні дії по перерахунку та стягненню неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів лише 18 грудня 2020 року. При цьому, позивача не було повідомлено копією відзиву, як цього вимагає ст. 178 ЦПК України. Тому наголошує на тому, що строк подання відзиву вже сплив. До того ж справа вже розглядається в суді декілька місяців. Крім того, про відзив стало відомо лише коли ознайомлювалась з матеріалами справи в суду, а саме 28 грудня 2020 року. Щодо відзиву зазначає наступне. У резолютивній частині рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова зазначається, що суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі ј доходу відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_3 календарна дата, з якою суд пов`язує початок виплати аліментів, при цьому вказуючи, що така виплата має бути щомісячною, тобто кожного сьомого числа відповідно місяця. Отже, стає зрозумілим, що ОСОБА_2 повинен був виплачувати аліменти у встановлену судом дату, а саме сьомого числа кожного місяця. При цьому, позивач зазначає, що для неї це також є важливим, адже відповідач міг платити аліменти на дитину в останній день місяця, що перешкоджає їй у повній мірі забезпечувати дитину всім необхідним. Також зауважує, що відзив на позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії по перерахунку та стягненню неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2020 року задоволено клопотання позивача та витребувано з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківської області розрахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за весь час сплати з зазначенням дати та суми сплати аліментів.

У судове засідання позивач, не з`явилася, повідомлялася про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином. Однак надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином. Однак, на електрону адресу суду представником відповідача було направлено клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника з урахуванням позиції викладеної у відзиві та просили відмовити у позові повністю.

Третя особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківської області в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, причини не явки суду не відомі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов висновку, що вимоги за позовною заявою не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Згідно ч.4 ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 05 червня 2007 року). Батьками дитини відповідно до свідоцтва про народження записані сторони по справі, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 04.03.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною інвалідом, законним представником (опікуном) дитини з інвалідністю є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Державну соціальну допомогу призначено з 20.01.2020 року по 19.01.2022 рокую у сумі 1638 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј доходу відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в межах суми виплати 1/4 доходу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково. Змінено спосіб стягнення аліментів, встановлених рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2018 року по справі № 645/6733/18ц. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, та додаткові витрати понесені на утримання дитини в розмірі 13119,59 грн.

Постановою Харківського Апеляційного суду від 10 червня 2020 року рішення Фрунзенського районного суд м. Харкова від 16 січня 2020 року залишено без змін.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини.

За ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У будь якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходів, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Згідно зі статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 року, аліменти почали стягуватися з 07.11.2018 року та продовжують стягуватися до досягнення дитиною повноліття.

Позивачем надано копії квитанцій про здійснення ОСОБА_2 на її ім`я щомісячних платежів, призначення платежу яких зазначено - аліменти, а саме: 04.03.2019 року сплачено суму 4040,18 грн., 18.03.2019 року сплачено суму 1015,00 грн., 17.04.2019 року сплачено суму 1015,00 грн., 14.05.2019 року сплачено суму 1015,00 грн., 20.06.2019 року сплачено суму 1015,00 грн., 23.07.2019 року сплачено суму 1020,11 грн., 22.08.2019 року сплачено суму 1020,11 грн., 24.09.2019 року сплачено суму 1020,11 грн., 15.10.2019 року сплачено суму 1020,00 грн., 19.11.2019 року сплачено суму 1020,11 грн., 09.12.2019 року сплачено суму 1155,78 грн., 23.01.20209 року сплачено суму 1155,78 грн., 11.02.2020 року сплачено суму 2010,05 грн., 20.03.2020 року сплачено суму 2010,05 грн., 28.04.2020 року сплачено суму 2010,05 грн., 28.05.2020 року сплачено суму 2010,05 грн., 30.06.2020 року сплачено суму 2010,05 грн.

З вищенаведеного убачається, що відповідач щомісяця здійснює платежі по сплаті аліментів, на суму визначену у рішеннях суду.

При цьому слід зауважити, що аліменти присуджуються та стягуються з дня пред`явлення позову про стягнення аліментів до суду.

Аналіз правових норм у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що у разі виплати аліментів частинами, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання, а у разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам наданим головним державним виконавцем Цурковим С.І. від 03.02.2021 року, з 18 лютого 2020 року розмір аліментів визначений у виконавчому документі складає 2000 грн., сума що підлягає стягненню за лютий 2020 року становить 866,66 грн., заборгованість на 30 число поточного місяця складає 866,66 грн. Всі наступні місяці з березня 2020 року по січень 2021 року розмір аліментів визначений у виконавчому документі складає 2000 грн., сума що підлягає стягненню становить 2000 грн., заборгованість на 30 число поточного місяця складає 0,00 грн. Таким чином, борг по аліментам станом на 01.02.2021 року становить у розмірі 866,66 грн.

Позивачем вимог, пов`язаних з вказаною державним виконавцем заборгованістю, заявлено не було.

Згідно до квитанції від 11 лютого 2020 року відповідачем сплачено на користь позивача аліменти за лютий 2020 року у розмірі 2000 грн. У зв`язку з чим, підстави для нарахування та стягнення неустойки (пені) на суму 866,66 грн. відсутні.

Приймаючи до уваги наведене та вказані вище квитанції, згідно яких відповідач здійснював сплату аліментів в межах строку відведеного для здійснення відповідних щомісячних платежів, суд не убачає підстав для нарахування та стягнення неустойки (пені) за період з 04.03.2019 року до 30.06.2020 року у розмірі 2843,35 грн.

Щодо позовних вимог про нарахування та зобов`язання відповідача виплатити заборгованість по сплаті аліментів у сумі 3669,98 грн., суд приходить до наступного.

Так, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.01.2020 року, змінено спосіб стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Харківського апеляційного суду від 10.06.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.01.2020 року без змін.

З листа державного виконавця Цуркова С.І. від 03.02.2021 року, вбачається що в Міжрайонному ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного МУМЮ (м. Харків) в провадженні державного виконавця перебуває виконавче провадження № 61357429 по примусовому виконанню виконавчого листа № 645/6260/19 від 19.02.2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили (з 18.02.2020 року) і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Отже стягнення аліментів відповідно до рішення суду від 16.01.2020 року відбувається з дня набрання законної сили зазначеного рішення, а не з дня звернення до суду з вказаною позивною заявою, тобто з 04.10.2019 року, як вважає позивач.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги щодо нарахування та зобов`язання відповідача виплатити на користь позивача суму заборгованості по аліментам у розмірі 3669,98 грн., що є різницею між фактично сплаченою сумою аліментів за рішенням суду від 26.12.2018 року та розміром встановленої суми аліментів за рішенням суду від 16.01.2020 року за період з 04.10.2019 р. по 04.03.2019 р., задоволенню не підлягають.

Таким чином, обставини справи свідчать, що відповідач аліменти сплачує регулярно та в межах поточного місяця, в зв`язку з чим, відсутня заборгованість у відповідача по сплаті аліментів, тому неустойка (пеня) не нараховується.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, доводи позовної заяви не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом, спростовані наявними доказами та встановленими обставинами.

Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».

За таких підстав, приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 6 ст.141 ЦПК України, й судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно дост.141 ЦПК України, позивача звільнено від сплати судового збору, відмовою в задоволенні позову, судові витрати в сумі 704 гривні 80 коп. слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст.2, 3, 4, 10, 12, 13, 76-81, 82, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 430 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківської області про нарахування та зобов`язання виплатити суму заборгованості по аліментам та суму неустойки (пені) - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://fr.hr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 ,

Повне судове рішення складено 17 березня 2021 року.

Суддя О. М. Мартинова