Справа № 146/1229/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2021 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач з первісним позовом: ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2

вимоги позивача за первісним позовом: про поділ майна подружжя

представник позивача за первісним позовом : адвокат Зубань О.О.

позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2

відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1

вимоги позивача за зустрічним позовом: про поділ майна подружжя

редставник відповідача за зустрічним позовом: адвокат Зубань О.О.

свідки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

09 вересня 2021 року до Томашпільського районного суду, керуючись ст.ст. 60, 71 СК України, звернулася ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_2 , з даною заявою, в якій просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя; визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею: 64,6 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м., що складається з трьох житлових кімнат, кухні, санвузла та коридору; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею: 64,6 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м., що складається з трьох житлових кімнат, кухні, санвузла та коридору; визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею: 64,6 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м., що складається з трьох житлових кімнат, кухні, санвузла та коридору.

Даний позов обґрунтований наступним.

З 09 березня 2002 року по 12 жовтня 2018 року позивач проживала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. На даний час шлюб між ними розірвано.

У шлюбі у сторін народилося троє дітей.

За час шлюбу з відповідачем сторонами за спільно нажиті кошти було набуто спільне майно у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею: 64,6 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м., що складається з трьох житлових кімнат, кухні, санвузла та коридору.

Придбання даної квартири відбулося згідно договору купівлі - продажу від 26.01.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори Іськовою Н.М. Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за відповідачем.

Після розірвання шлюбу згоди на поділ майна між сторонами досягнуто не було.

Позивач вказує, що вона разом із дітьми проживає в АДРЕСА_1 . На початку вересня 2021 року за адресою її проживання приїхав відповідач і почав вимагати, щоб вона виселялася з цього будинку. У відповідь на це позивач вказала відповідачу, що переїде до їх спільної квартири, на що відповідач відмовив, сказавши, що квартира належить лише йому. На даний час доступу до спільної квартири у позивача немає.

У зв`язку з викладеним позивач вимущена була звернутися до суду за захистом своїх прав.

21 жовтня 2021 року відповідачем було подано до суду зустрічну позовну заяву про визнання особистою приватною власністю ОСОБА_2 , наступне майно: журнальний стіл з дитячої кімнати, стіл столовий, журнальний стіл з прохідної кімнати, двомісне ліжко, телевізор з вітальні, дерев`яну вагонку - 100 м. кв., кухонний стіл, морозильну камеру, автоклав, бетономішалку, корморізку, на загальну суму 50000 грн. та визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на дитячу шафу, дитячу гірку, дитячі ліжка - 2 штуки, телевізор з дитячої кімнати, тюнер, шкільний стілець, покриття з дитячої кімнати - 2 штуки, штори - 3 штуки, покриття на підлогу з прохідної кімнати, пральну машину, бойлер, дворову гойдалку, яблукорізку, холодильник, кухонні табуретки - 6 штук, мікрохвильову піч на загальну суму 50000 грн. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічна позовна заява мотивована наступним.

З 2002 року по 2018 року дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання ними було придбане майно зазначене в акті описі майна від 24 вересня 2018 року.

Відтак вказане майно є спільним майном подружжя і підлягає поділу.

Щодо вимог ОСОБА_1 то позивач за зустрічним позовом вказує, що вважає дані вимоги необґрунтованими та безпідставними, оскільки вказана в позові квартира була отримана в результаті її обміну на належний йому відповідно свідоцтва про прийняття спадщини будинок.

28 жовтня 2021 року позивачем за первісним позовом подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею: 64,6 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м., що складається з трьох житлових кімнат, кухні, санвузла та коридору та рухоме майно: вагонку дерев`яну 100 м.кв.; журнальний стіл з дитячої кімнати, журнальний стіл з прохідної кімнати; телевізор LG і тюнер; кухонний стіл; покриття на підлогу з прохідної кімнати; штори 3 штуки; бойлер; дворову гойдалку; мікрохвильову піч; бетономішалку; яблукорізку; кухонні табуретки - 6 штук; дитячі ліжка - 2 штуки; дитячу шафу та гірку; телевізор TOSHIBA; тюнер; шкільний стілець; морозильну камеру; холодильник; автоклав; ліжко двохмісне; пральну машину; покриття на підлогу з дитячої кімнати - 2 штуки; корморізку; стіл столовий; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею: 64,6 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м., що складається з трьох житлових кімнат, кухні, санвузла та коридору; визнати за ОСОБА_1 право власності на рухоме майно: дитячі ліжка - 2 штуки; дитячу шафу та гірку; телевізор TOSHIBA; тюнер; шкільний стілець; морозильну камеру; холодильник; автоклав; ліжко двохмісне; пральну машину; покриття на підлогу з дитячої кімнати - 2 штуки; корморізку; стіл столовий на загальну суму 42000 грн. (сорок дві тисячі гривень); визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею: 64,6 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м., що складається з трьох житлових кімнат, кухні, санвузла та коридору; визнати за ОСОБА_2 право власності на рухоме майно: вагонку дерев`яну 100 м.кв.; журнальний стіл з дитячої кімнати, журнальний стіл з прохідної кімнати; телевізор LG і тюнер; кухонний стіл; покриття на підлогу з прохідної кімнати; штори 3 штуки; бойлер; дворову гойдалку; мікрохвильову піч; бетономішалку; яблукорізку; кухонні табуретки - 6 штук на загальну суму 42000 грн. (сорок дві тисячі гривень).

Заява обґрунтована тим, що сторонами за час шлюбу придбано також вказане майно.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 30 вересня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 08 листопада 2021 року.

21 жовтня 2021 року відповідачем було подано до суду зустрічну позовну заяву.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 21 жовтня 2021 року прийнято до спільного розгляду та розглядати в одному провадженні із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

28 жовтня 2021 року позивачем за первісним позовом подано до суду заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 08 листопада 2021 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду на 17 грудня 2021 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 17 грудня 2021 року розгляд справи відкладено на 28 грудня 2021 року.

Доводи учасників процесу.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, адвокат Зубань О.О. збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, вказав, що спірна квартира була придбана у шлюбі за спільні кошти подружжя, отримані від ведення спільного господарства та виплат на дитину, однак з метою економії була оформлена на відповідача. Також заперечив, що квартира була придбана шляхом обміну на будинок. Вказав, що поділ майна таким чином, як це передбачено у збільшеному позові відповідає як інтересам сторін та і інтересам дітей.

Вказав, що згідно п. 2.1. договору купівлі-продажу продаж нерухомого майна вчинено за 13200 гривень які продавці одержали від покупця ще до підписання договору.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 збільшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Вказала, що дійсно у ОСОБА_2 був будинок та він його продав, однак квартира була куплена за спільні кошти, які отримала від продажу свиней.

Окрім вказаного представник позивача за первісним просив про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 10000 гривень.

У судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , збільшені позовні вимоги за первісним позовом визнав в частині поділу рухомого майна. Позовні вимоги за зустрічним позовом просив залишити без розгляду. Проти задоволення збільшених позовних вимог за первісним позовом в іншій частині просив відмовити. Вказав, що квартиру придбав шляхом обміну свого особистого будинку, при цьому власники квартири мали здійснити доплату в сумі 10000 доларів. В 2016 році вони повністю розрахувалися, після чого було офіційно переоформлено будинок. Розписок про сплату коштів ніхто не писав, оскільки будинок до повної виплати залишався оформленим на ньому. Також вказав, що на час купівлі квартири продажем свиней вони з дружиною не займалися. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то їх визнає в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила наступне. Вона з чоловіком мали квартиру по АДРЕСА_4 у містечку. У відповідача за первісним позовом був будинок. ОСОБА_2 запропонував їм обміняти свій будинок на їх квартиру з доплатою 10000 доларів. Квартиру оформили відразу, а вказані кошти вони виплатили десь у 2015-2016 році, тоді й переоформили будинок. Ніяких коштів їм Німі не платили, а свідок з чоловіком доплачували. В нотаріуса в договорі вказано 13000 гривень, так як це був самий простий варіант, однак насправді ніяких грошей не давалось.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив наступне. Їм з дружиною належала квартира, її обміняли на будинок. Зразу уклали договір купівлі-продажу квартири, а коли були виплачені гроші переоформили будинок.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача за первісним позовом, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст. 68 СК України - розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно з ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області було розірвано шлюб, укладений 09.03.2002 року. Вказаний факт підтверджується копією рішення Томашпільського районного суду від 12 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 261505687від 14.06.2021 року ОСОБА_2 належить на праві власності квартира, загальною площею 64,6 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 . Дата державної реєстрації: 23.01.2016 року. Підстава для держаної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 134, виданий 26.01.2011 року державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори Іськовою Н.М..

Згідно договір купівлі-продажу від 26.01.2011 року, зареєстрованому в реєстрі за № 134, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 продали а ОСОБА_2 купив квартиру в АДРЕСА_3 .

Відповідно до п.2.1. вказаного договору - за погодженням сторін продаж нерухомого майна вчиняється за 13200 гривень, які продавці одержали від покупця ще до підписання даного договору.

Відповідно до п.4.4. вказаного договору - укладення цього договору проводиться за нотаріальною згодою дружини ОСОБА_1 , яка мешкає в АДРЕСА_1 . Згода засвідчена нотаріально державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори Іськовою Н.М. від 26.01.2011 року за № 133.

Згідно акту опису майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконавчого комітету Вапнярської селищної ради від 27.09.2018 року, до складу майна входять із дитячої кімнати: дитяча шафа та гірка - 1 шт., дитячі ліжка - 2 шт., журнальний стіл - 1 шт., телевізор - 1 шт., тюнер -1 шт., шкільний стілець - 1 шт., покриття на підлогу - 2 шт., штори - 3 шт., стіл столовий -1 шт., із прохідної кімнати: журнальний стіл - 1 шт., покриття на підлогу - 1 шт., із вітальні: 2 -х місне ліжко - 1 шт., телевізор - 1 шт., із ванної кімнати: бойлер - 1 шт., пральна машинка - 1шт., дворова гойдалка, яблукорізка, із кухонного приміщення : холодильник - 1 штука, кухонні табуретки - 6 штук, з яких 2 поламані, дерев`яна вагонка - 100 кв.м, кухонний стіл - 1 шт., морозильна камера - 1 шт.,мікрохвильова піч - 1 шт., автоклав - 1 шт., із господарської будови бетономішалка - 1 шт., корморізка - 1 шт.

Згідно доданих свідоцтв про народження дітей у сторін є повнолітня дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітня дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітня дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в свідоцтвах про народження яких позивач записана матір`ю, а відповідач батьком.

Згідно довідки виконкому Вапнярської селищної ради від 05.09.2021 року виданої ОСОБА_1 , вказано, що АДРЕСА_5 перейменовано та рахується адреса: буд АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору купівлі - продажу від 21.01.2016 року зареєстрованого державним нотаріусом Томашпільської держаної нотаріальної контори Іськовою Н.М. в реєстрі за № 49, ОСОБА_2 продано, а ОСОБА_5 куплено житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_6 . Згода чоловіка покупця - ОСОБА_6 на укладення цього договору посвідчена 21.01.2016 року державним нотаріусом Томашпільської держаної нотаріальної контори Іськовою Н.М. за р.№48.

Відповідно до п.1.3. вказаного договору вказаний житловий будинок належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Томашпільською державною нотаріальною конторою 21.01.2011 року за р.№102.

Позивач за первісним позовом, звертаючись до суду з позовом посилалась на те, що спірна квартира придбана на спільно нажиті кошти подружжя.

Проте, доводи цієї позовної вимоги спростовуються показами свідків.

Аналізуючи пояснення свідків, які були попереджені судом про кримінальну відповідальності, передбачену ст. 384, 385 КК України, судом встановлено, що спірна квартира була придбана шляхом обміну будинку, який являвся особистою власністю відповідача на квартиру, яка на той час належала свідкам, з доплатою грошових коштів з боку свідків. Переоформлення житлового будинку відбулося у 2016 році після повного розрахунку.

Про придбання спірної квартири ОСОБА_2 , шляхом обміну на житловий будинок, що на праві особистої приватної власності йому належав, опосередковано свідчить і те, що продавцями квартири в наданому суду договорі купівлі-продажу від 26.01.2011 року є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та покупцем будинку, згідно договору купівлі продажу від 2.01.2016 року є ОСОБА_5 .

Також суд враховує, що жодних доказів на підтвердження того факту, що квартиру було придбано за рахунок спільно нажитих коштів подружжя, позивачем за первісним позовом не надано.

Таким чином, судом встановлено, що спірна квартира, хоча і була придбана сторонами у період шлюбу, але була придбана шляхом обміну нерухомого майна, яке належало ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Абзацом першим частини другої статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв`язку з викладеним в разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2641цс15 та правовим висновком Верховного Суду висловленим у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 546/912/16-ц

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Вказане відповідає висновку Верховного Суду висловленим у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18.

Таким чином суд дійшов висновку, що доводи позивача викладені у первісному позові про придбання спірної квартири за спільно нажиті з відповідачем кошти спростовуються фактами встановленими в судовому засіданні під час розгляду справи.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наведених обставин, враховуючи, що відповідачем за первісним позовом частково визнано збільшені позовні вимоги за первісним позовом, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивачем частково підтверджено обставини викладені у збільшеному первісному позові, провівши системний аналіз наданих сторонами спору доказів, показів свідків, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача за первісним позовом в частині поділу рухомого майна є обґрунтованими та підлягають до задоволення, в іншій частині - в задоволенні первісних позовних вимог слід відмовити. Оскільки позивач за зустрічним позовом, до початку розгляду справи по суті просив залишити позовні вимоги за зустрічним позовом без розгляду, суд приходить до висновку про залишення позовних вимог за зустрічним позовом без розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем ОСОБА_1 оплачено судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 1400 гривень (а.с.1), та при подачі збільшених позовних вимог в розмірі 420 грн., а тому враховуючи вимоги ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання вимоги про поділ рухомого майна, що становить 210 гривень, з відповідача стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання вимоги про поділ рухомого майна, що становить 210 гривень, в іншій частині судовий збір, сплачений за подання первісного позову слід залишити за позивачем за первісним позовом.

Оскільки суд прийшов до висновку про залишення позовних вимог за зустрічним позовом без розгляду, судові витрати за зустрічним позовом, слід залишити за позивачем за зустрічним позовом.

Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Оскільки представник позивача за первісним позовом надав до суду докази понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., та просив покласти їх на відповідача за первісним позовом, відповідачем за первісним позовом повністю визнано вимогу про стягнення вказаних судових витрат, суд прийшов до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають до стягнення на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 57, 60, 69-72 СК України, статтями 12, 13, 76, 78, 95, 163, 206, 223, 280-289, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Збільшені позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рухоме майно: вагонку дерев`яну 100 м.кв.; журнальний стіл з дитячої кімнати, журнальний стіл з прохідної кімнати; телевізор LG і тюнер; кухонний стіл; покриття на підлогу з прохідної кімнати; штори 3 штуки; бойлер; дворову гойдалку; мікрохвильову піч; бетономішалку; яблукорізку; кухонні табуретки - 6 штук; дитячі ліжка - 2 штуки; дитячу шафу та гірку; телевізор TOSHIBA; тюнер; шкільний стілець; морозильну камеру; холодильник; автоклав; ліжко двохмісне; пральну машину; покриття на підлогу з дитячої кімнати - 2 штуки; корморізку; стіл столовий.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на рухоме майно: дитячі ліжка - 2 штуки; дитячу шафу та гірку; телевізор TOSHIBA; тюнер; шкільний стілець; морозильну камеру; холодильник; автоклав; ліжко двохмісне; пральну машину; покриття на підлогу з дитячої кімнати - 2 штуки; корморізку; стіл столовий на загальну суму 42000 грн. (сорок дві тисячі гривень).

Визнати за ОСОБА_2 право власності на рухоме майно: вагонку дерев`яну 100 м.кв.; журнальний стіл з дитячої кімнати, журнальний стіл з прохідної кімнати; телевізор LG і тюнер; кухонний стіл; покриття на підлогу з прохідної кімнати; штори 3 штуки; бойлер; дворову гойдалку; мікрохвильову піч; бетономішалку; яблукорізку; кухонні табуретки - 6 штук на загальну суму 42000 грн. (сорок дві тисячі гривень).

В іншій частині збільшених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 10000 грн. (десять тисяч) гривень

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 210 грн. (двісті десять) гривень, що складаються зі сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 50 % сплаченого нею за квитанцією №0.0..1 від 28.10.2021 року судового збору у сумі 210 грн. (двісті десять) гривень.

Інші судові витрати за первісним позовом залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - залишити без розгляду.

Судові витрати за зустрічним позовом залишити за позивачем за зустрічним позовом, ОСОБА_2 .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 05 серпня 2002 року Томашпільським РВУМВС України у Вінницькій області, адреса проживання: АДРЕСА_7 ;

відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 31 жовтня 1996 року Томашпільським РВУМВС України у Вінницькій області адреса реєстрації: АДРЕСА_8 .

Повний текст рішення виготовлено 06.01.2022 року.

Суддя: О. В. Пилипчук