Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

03 березня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Жванко О.Є., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Медакустика», про стягнення заборгованості з заробітної плати, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату та моральної шкоди, -

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Медакустика», про стягнення заборгованості з заробітної плати, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату та моральної шкоди.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначила, що з 04.05.2017 року вона працювала фінансовим директором в товаристві з обмеженою відповідальністю «Медакустика» (надалі за текстом - відповідач). Під час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем в період з лютого 2018 року по липень 2019 року їй була нарахована заробітна плата в розмірі 74 355,51 гривень, однак виплачена не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 59 856,14 гривень. У зв`язку із затримкою виплати заробітної плати позивач просила в судовому порядку стягнути з відповідача заборгованість, компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату, а також моральну шкоду.

В подальшому, позивач уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в період з 01.02.2018 року по 31.07.2019 року у розмірі 59 856,14 гривень, середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні з 01.08.2019 року по день ухвалення судового рішення, моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, зобов`язати відповідача видати трудову книжку позивача та внести запис про видачу трудової книжки.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11.10.2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву.

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач відзив у встановлений строк не подав, у судові засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактично обставини справи та відповідні їм правовідносини.

04.05.2017 року позивача було прийнято на роботу в товариство відповідача на посаду фінансового директора, що підтверджується наказом № ОК-02/17 від 03.05.2017 року (а.с. 7), повідомленням про прийняття працівника на роботу (а.с. 8).

Відповідно до довідки про заробітну плату сукупний нарахований дохід позивача за період з 01.02.2018 року по 31.07.2019 року склав 74 355,51 гривень(а.с. 14).

Згідно з розрахунковим листком розмір заборгованості із заробітної плати станом на 31.07.2019 року становить 59 856,14 гривень (а.с. 15).

26.10.2020 року позивач звернулася до директора ТОВ «Медакустика» із письмовою заявою про звільнення за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 121).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Стаття 116 КЗпП України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктами 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. Зокрема, збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Судом встановлено, виходячи із розміру заборгованості із виплати заробітної плати, а також виходячи із кількості робочих днів, що середньоденний заробіток позивача становить 160,90 гривень. Таким чином, розмір середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, а саме за 399 робочих днів (з 01.08.2019 по дату винесення рішення) становить 64 199,10 гривень.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 статті 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивач зазначає, що дії роботодавця з невиплати заробітної плати поставили її у скрутне матеріальне становище, унеможливили забезпечення нормального існування її та членів її сім`ї, позивач була змушена докладати додаткових зусиль для забезпечення свого життя, зазнала душевних страждань, що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану, погіршення здоров`я та морального стану.

Беручи до уваги вказане, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 13, 19, 81, 137, 141, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Медакустика», про стягнення заборгованості з заробітної плати, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату та моральної шкоди - задовольнити;

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Медакустика» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 01.02.2018 року по 31.07.2019 року у розмірі 59 856 (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень 14 копійок;

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Медакустика» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за 399 робочих днів в розмірі 64 199 (шістдесят чотири тисячі сто дев`яносто дев`ять) гривень 10 копійок;

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Медакустика» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень;

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Медакустика» внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про фактичний день її видачі;

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Медакустика» видати ОСОБА_1 трудову книжку;

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Медакустика» в дохід держави судовий збір в розмірі 4 698 (чотири тисячі шістсот дев`яносто вісім) гривень 35 копійок;

Повне найменування:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Медакустика» (місцезнаходження: 65103, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, б. 17, кв. 12, );

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача;

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Подільського районного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин;

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним судом, якщо його не буде скасовано.

Суддя В.В. Гребенюк