Справа № 754/2047/21
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2021 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.

представників скаржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича, Гудзя Романа Володимировича, стягувач: Київська регіональна дирекція Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник, ОСОБА_3 , звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавців, в якій просить: визнати неправомірною бездіяльність начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича та державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича, що проявляється у порушенні п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича усунути порушення і поновити порушене право ОСОБА_3 , та скасувати арешт усього нерухомого майна, накладений в межах ВП 43841806.

Вимоги скарги мотивовані тим, що скаржником було сплачено всю суму боргу, виконавчого збору та витрат на виконавче провадження, а виконавче провадження закрите, однак арешт накладений на нерухоме майно державним виконавцем не знято.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.03.2021 розгляд скарги призначено на 11.03.2021 та витребувано матеріали виконавчого провадження № 43841806.

10.03.2021 до суду від Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли копії матеріалів виконавчого провадження. У супровідному листі державний виконавець Горбатовський І.А. просив суд: надіслати до відділу скаргу для ознайомлення та подальшого заперечення; відмовити у задоволенні скарги та судовий розгляд проводити без присутності представника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

У судове засідання 11.03.2021 представники скаржника з`явились, вимоги скарги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представники ВДВС та стягувача не з`явились.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Суд, розглянувши клопотання державного виконавця про направлення копії скарги, не знаходить підстав для його задоволення, оскільки в матеріалах справи містяться докази виконання скаржником вимог абзацу другого частини другої статті 183 ЦПК України, а саме містяться докази направлення копії скарги до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Вказана обставина щодо направлення була також підтверджена представником скаржника в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази та матеріали виконавчого провадження, суд встановив таке.

03.07.2014 Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 43841806 і накладено арешт на майно боржника.

Боржник, ОСОБА_3 , 27.10.2020 сплатила всю суму заборгованості, виконавчого збору та витрат на виконавче провадження, про що свідчать копії квитанцій: № 1 від 27.10.2020 про сплату заборгованості у розмірі 287 308,40 грн., № 2 від 27.10.2020 на суму 28730,90 грн. про сплату виконавчого збору, № 3 від 27.10.2020 про сплату 269,00 грн. витрат по виконавчому провадженню, які додані до скарги, а також копії розпоряджень №4384806 від 29.10.2020 про надходження грошових коштів від боржника на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №2-860/09, виданого 16.06.2009 та перерахування їх, зокрема, на користь стягувача.

У зв`язку з тим, що кошти згідно з виконавчим документом, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуто у повному обсязі, 25.11.2020 державним виконавцем Гудзем Р.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 43841806 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Пунктом 2 вказаної постанови державний виконавець постановив також припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Водночас до матеріалів скарги додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від № 242503617 від 01.02.2021, з якої вбачається, що арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_3 , накладений на підставі постанови ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 43841806 від 03.07.2014, станом на 01 лютого 2021 року не знято.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Арешт майна - тимчасове позбавлення власника права користування та розпорядження майном, тривалість якого встановлюється вповноваженою особою у спосіб, визначений законодавством.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

У п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оскільки судом встановлено, що боржник виконав свої зобов`язання в повному обсязі, однак після закінчення виконавчого провадження №43841806 постановою від 25 листопада 2020 року станом на 01 лютого 2021 року державним виконавцем арешт нерухомого майна фактично не знято, що свідчить про порушення права скаржника і позбавлення його можливості реалізувати своє право власності та розпорядження майном.

На підставі викладеного суд вважає вимоги скарги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 247, 447, 449, 450-451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича, Гудзя Романа Володимировича, стягувач: Київська регіональна дирекція Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича та державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича, що полягає у порушенні п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», а саме незнятті арешту нерухомого майна, накладеного в межах ВП 43841806.

Зобов`язати начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича усунути порушення і поновити порушене право ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 та скасувати арешт нерухомого майна, накладений в межах ВП 43841806.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.І. Гринчак