Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2021 Справа №607/18952/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря Комінярської О.М., позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Бабій Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 12 серпня 2006 року між відповідачем та позивачем укладено шлюб. В шлюбі у них народилися спільні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що на даний час неповнолітні діти проживають з позивачем. Вказує, що з відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання спільних дітей. З врахуванням наведеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 24 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 , відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Зазначає, що повністю він, як батько, забезпечував матеріально спільних дітей та надав суду докази утримання дітей помісячно, починаючи з серпня 2020 року по грудень 2020 року. Вказує, що на даний час його матеріальне становище є вкрай важким, на його утриманні перебувають батьки, які є інвалідами, він змушений орендувати житло, що передбачає оплату ним немалих коштів. Окрім того стверджує, що є учасником АТО та проходить військову службу у СБУ, однак на даний час не отримує грошового забезпечення за місцем проходження служби.

Як вбачається з відповіді на відзив позивача ОСОБА_1 , позивач не заперечила того факту, що відповідач інколи на власний розсуд купував дітям одяг, взуття, іграшки, шкільне приладдя, сплачував за гуртки, частково погашав вартість комунальних послуг за квартиру, однак з липня 2020 року не надавав кошти для харчування дітей та інші витрати. Оскільки батьки рівні в правах та обов`язках щодо дітей, тому просить позов про стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі.

Згідно із запереченнями відповідача ОСОБА_2 останній вказує, що систематично забезпечує потреби дітей в одязі, взутті, іграшках, засобах зв`язку. Зазначає, що він учасником АТО, відтак, його пільги в тому числі поширюються і на харчуванні дітей, а саме: того, що старша дочка безкоштовно харчується у школі, а молодша - у дитячому садочку. Стверджує, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні та проведенні часу з дітьми.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити, окрім того просить справу розглядати у відсутності відповідача, оскільки в судовому засіданні бере участь представник відповідача.

Представник відповідача - адвокат Бабій Г.В. в судовому засіданні заперечила стосовно задоволення позову, просить відмовити у його задоовленні у повному обсязі, вказує, що на даний час відповідач проходить військову службу в органах СБУ та матеріально підтримує своїх дітей. Зазначає, що в червні 2020 року відповідач переїхав від дружини та дітей на орендовану квартиру у Києві та надавав кошти на утримання дітей. З грудня 2020 року позивач заборонила дітям спілкуватися з батьком. Стверджує, що на даний час відповідач не отримує грошового забезпечення за місцем проходження військової служби, тому не має змоги сплачувати аліменти.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 12 серпня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

У сторін по справі народилися діти: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 2665 та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 2908.

Відповідно до довідки ДП «Наш дім 2» ПП «Наш дім» №50 від 14 січня 2021 року, виданої ОСОБА_1 підтверджено, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та разом з нею, окрім інших, зареєстровані доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно довідки фінансово-економічного управління СБУ від 16.01.2021 року, грошове забезпечення ОСОБА_2 з січня 2020 року по грудень 2020 року становить 40357.83 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини другої статті 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

На підставі вищенаведеного та враховуючи рівність обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутність доказів щодо наявності на утриманні у відповідача інших дітей або утриманців, відсутність істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, наявність доходу, а отже і можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб дітей, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.11.2020 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Посилання відповідача у відзиві на позов та його представника у судовому засіданні, як на підставу для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на те, що відповідач матеріально утримував до грудня 2020 року своїх дітей, купуючи їм продукти харчування одяг, оплачуючи грошові кошти за гуртки, канцелярські товари, чого не заперечує позивач, суд до уваги не бере, оскільки імперативними нормами чинного ЦПК України встановлено обов`язок батьків, у тому числі відповідача, забезпечувати дітей до повноліття. Встановлення того факту, що відповідач матеріально допомагав дітям до розгляду справи про стягнення аліментів не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти для забезпечення потреб дітей у майбутньому.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, із відповідача у дохід держави слід стягнути 840,80 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 29, 81, 137, 141, 263, 265, 280, 282, 284, 287, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимого ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.11.2020 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Повний текст рішення суду складено 11 березня 2021 року.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич