ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1529/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря Лаптєвої Ю.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. з урахуванням щорічної індексації, визначеної законом, але не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2020 року у твердій грошовій сумі та до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони мають спільну дитину, доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою звернення до суду з даним позовом є припинення сплати відповідачем будь- яких коштів на утримання спільної дитини. Крім того, між сторонами виникають суперечки щодо визначення розміру суми коштів на утримання дитини, з урахуванням віку та потреб дитини, які неможливо врегулювати в позасудовому порядку.

Ухвалою суду від 07.10.2020 розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі. В обгрунтування заперечень вказував на те, що у березні 2003 року він познайомився з ОСОБА_1 . Між ними склались стосунки, хоча на той час відповідач перебував у шлюбі. Влітку 2003 року відповідач дізнався, що позивач вагітна. Після попереднього розлучення відповідач проживав разом із ОСОБА_1 , проте відносини між ними не склались. Під час сумісного проживання так і після він піклувався про дитину і намагався забезпечувати її матеріально, передаючи гроші ОСОБА_1 , власноруч, сплачуючи комунальні платежі, купуючи продукти, одяг, подарунки, сплачуючи відпочинок, гуртки та репетиторів, кошти на ремонт школи та шкільні витрати. З листопада 2017 року ним були перераховані кошти на загальну суму 24 080 гривень. Підприємницька діяльність відповідачем не ведеться з 2010 року у зв`язку із пандемією COVID-19. Крім того, позивач повідомила у ході спілкування, що відповідач не є біологічним батьком дитини.

У ході судового розгляду від відповідача надійшло клопотання про проведення судово-біологічної експертизи.

Ухвалою суду від 01.07.2021 (занесеною до протоколу судового засідання) у задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за огляду на наступні підстави.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

З пояснень сторін встановлено, що у ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої вказаний ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Дитина проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні.

Домовленості щодо розміру суми коштів на утримання дитини та участі відповідача в утриманні дитини між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд.

Частина 1 статті 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги позивача зводились до того, що вона просила суд про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн.

Положенням ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач вказує, що відповідач отримує постійних дохід, іншим особам аліменти не сплачує, а тому суд визнає, що позивач вправі вимагати від відповідача аліментів на утримання дитини.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем завищено розмір аліментів, які на її думку повинен сплачувати відповідач на її користь на утримання дитини.

Так, фактично позивач в обґрунтування розміру заявлених вимог послалась лише на потреби дитини, залишивши поза увагою те, що обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках рівною мірою, реальну можливість відповідача виконати заявлені аліментні зобов`язання, тощо.

У наведеному переліку витрат на доньку позивачем включені витрати, які є додатковими витратами на дитину і при розгляді справи про стягнення аліментів такі витрати не беруться судом до уваги при визначенні розміру аліментів.

Зокрема до таких додаткових витрат відносяться витрати, пов`язані з відвідуванням різноманітних гуртків, навчальних курсів та секції, навчальних закладів, книги, іграшки, канцелярські товари, перукарські послуги, зайняття спортом, дозвілля, відпочинок, страхування.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

У відповідності до ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2021 рік" - установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Мінімальний гарантований розмір аліментних виплат на одну дитину встановлений на рівні не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стосовно матеріального становища платника аліментів, суд зазначає, що у судовому засіданні з пояснень сторін судом встановлено, що відповідач є працездатним та зареєстрований як фізична особа - підприємець, проте підприємницька діяльність ним не здійснюється тривалий час.

Будь-яких інших обставин, передбачених ст. 182 СК України судом не встановлено та сторонами у справі не доводилось і не заперечувалось.

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, які мають стягуватись з відповідача на утримання його неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що з метою дотримання вимог закону, враховуючи рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За правилами ч. 3, ст. 12 та ч. 1, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не наведено обґрунтованості заявленого розміру аліментів.

З огляду на встановлені обставини справи, проживання дитини з позивачем, відсутність у відповідача заробітку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1 309 (одна тисяча триста дев`ять) гривень 00 копійок, з урахуванням індексації, щомісячно починаючи з 01 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2021 рік" для дітей такого віку (дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень), та є не меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в задоволенні решти вимог позову необхідно відмовити.

Посилання позивача на ту обставину, що відповідач має у власності рухоме та нерухоме майно, не може бути єдиною обставиною для стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі.

Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дитини.

Крім того, позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування або навчання дитини в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України.

Судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви у 2020 році про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 284, 289, 352-355, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 309 (одна тисяча триста дев`ять) гривень 00 копійок, з урахуванням індексації, щомісячно починаючи з 01 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: