Справа № 419/2248/20
Провадження № 2/419/47/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,

при секретарі Селіні О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військово - цивільної адміністрації м. Щастя Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом в інтересах ОСОБА_2 до Військово цивільної адміністрації м. Щастя Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 з 2000 року постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , квартира в якій він проживає належить йому на праві власності. У 2000 році ОСОБА_2 та його покійні батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбали цю квартиру у рівних частках - по 1/3 частці кожний за договором міни, який було посвідчено приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Синельниковою Є.Є., 14.09.2000 року за реєстровим номером 1210. У 2005 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували позивачу належні їм 2/3 частки цієї квартири, договір дарування 2/3 частки квартири було посвідчено державним нотаріусом Сьомої Луганської державної нотаріальної контори Харченко О.С. 29.11.2005 року за реєстром №816. Право власності зареєстровано за позивачем у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.12.2005 року.

На даний час позивач має намір відчужити вказану квартиру, однак при зверненні представника позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області Сологубової Т.І. з приводу нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу квартири, нотаріус своїм листом повідомила, що для посвідчення договору купівлі - продажу вказаної квартири необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів, зокрема оригінал договору міни, або його дублікат. Також в цьому листі нотаріус повідомила, що на її запит Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) надало відповідь щодо місця зберігання документів нотаріального архіву приватного нотаріуса Синельникової Є.Є., згідно якої приватний нотаріус Синельникова Є.Є. припинила свою нотаріальну діяльність з 10.09.2015 року, а її документи нотаріальний архів та діловодство нотаріуса залишилися на тимчасово окупованій території. Таким чином позивач не може отримати дублікат договору міни, через втрату цього документа та неможливість отримання його дубліката позивач не може розпорядитися своїм майном на свій розсуд, тобто він обмежений у реалізації прав власника.

Вищевикладене становить перешкоду ОСОБА_2 щодо розпорядження своїм майном, у зв`язку з чим представник позивача вимушена завернутися до суду з позовом про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/3 частку двокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 44,30 кв.м, житловою площею 29,30 кв.м), за захистом прав позивача.

Представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, в наданій позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності (а.с.4).

Представник відповідача Військово цивільної адміністрації м. Щастя Новоайдарського району Луганської області Дунець О. у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав (а.с.31).

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 06.10.2000 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.6).

Квартира в якій ОСОБА_2 зареєстрований та проживає належить йому на праві власності. У 2000 році ОСОБА_2 та його покійні батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбали цю квартиру у рівних частках - по 1/3 частці кожний за договором міни, який було посвідчено приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Синельниковою Є.Є., 14.09.2000 року за реєстровим номером 1210.

Відповідно до копії договору дарування 2/3 частки квартири, бланк ВСЕ №150106 (а.с.8-9), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували позивачу належні їм 2/3 частки цієї квартири, договір дарування 2/3 частки квартири було посвідчено державним нотаріусом Сьомої Луганської державної нотаріальної контори Харченко О.С., 29.11.2005 року за реєстром №816.

Згідно копії витягу з Державного реєстру правочинів №1797956 від 29.11.2005 року, договір дарування зареєстровано, номер правочину 997283 (а.с.10).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №216513076 від 16.07.2020 року, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування, реєстр №816, 29.11.2005 року, Сьома Луганська державна нотаріальна контора; договору міни, реєстр №1210, 14.09.2000 року, приватний нотаріус Луганського міського нотаріального округуЛуганської області Синельникова Є.Є. (а.с.12).

Право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9395448 від 22.12.2005 року (а.с.11).

На даний час позивач має намір відчужити вказану квартиру, однак при зверненні представника позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області Сологубової Т.І. з приводу нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу квартири, нотаріус своїм листом повідомила, що для посвідчення договору купівлі - продажу вказаної квартири необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів, зокрема оригінал договору міни, або його дублікат. Також в цьому листі нотаріус повідомила, що на її запит Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) надало відповідь щодо місця зберігання документів нотаріального архіву приватного нотаріуса Синельникової Є.Є., згідно якої приватний нотаріус Синельникова Є.Є. припинила свою нотаріальну діяльність з 10.09.2015 року, а її документи нотаріальний архів та діловодство нотаріуса залишилися на тимчасово окупованій території (а.с.13).

Разом з тим, незважаючи на те, що один правовстановлюючий документ договір міни який було посвідчено приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Синельниковою Є.Є., 14.09.2000 року за реєстровим номером 1210, втрачений позивачем, сукупність досліджених матеріалів, беззаперечно свідчать про те, що за умовами вищевказаного договору міни ОСОБА_3 придбав 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 29,30 кв.м, загальною площею 44,30 кв.м.

Згідно копії технічного паспорта загальна площа вищевказаної квартири становить 44,30 кв.м, житлова площа 29,30 кв.м (а.с. 14 - зворотна сторона).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Такий висновик викладено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у справах про визнання права власності є особи, які вже є власниками.

Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Статтею 16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи те, що вимоги представника позивача є виправданими, направлені на захист майнових прав позивача, беручи до уваги те, що представник відповідача заперечень проти задоволення позову не надав, та можливість вирішення вказаного питання в позасудовому порядку на даний час відсутня, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на майно.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст.ст. 15, 16, 328, 386, 392 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 81, 127, 211, 223, 247, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військово - цивільної адміністрації м. Щастя Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частку двокімнатної квартири загальною площею - 44,30 кв.м, житловою площею - 29,30 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий О. М. Іванова