КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №759/23271/20 Головуючий у 1 інстанції: Журибеда О.М.

Провадження №22-ц/824/12060/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

23 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ

У грудні 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» завдану майнову шкоду в розмірі 96 616 грн 34 коп.

У мотивування вимог посилалося на те, що 22 березня 2019 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ТОВ «ПЕРІ Україна» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.137065, відповідно до якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме, автомобіля Wolksvagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 .

04 вересня 2019 року в м. Києві на Наддніпрянську шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Wolksvagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля МАN, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, у зв`язку з чим булла заподіяна матеріальна шкода.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до рахунку № НОМЕР_3 від 13 вересня 2019 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 141 879 грн 92 коп.

На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 96 616 грн 34 коп.

Отже, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги про відшкодування завданої шкоди.

Згідно витягу ЄЦБД МТСБУ поліс відповідача був недійсний на момент настання ДТП.

З метою досудового врегулювання спору 04 лютого 2020 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування майнової шкоди, однак вона залишилась без уваги.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 96 616 грн 34 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплачений судовий збір в сумі 2102 грн 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зазначає, що автомобіль МАN, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом, що підтверджується Полісом №AO/1311521 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого ПрАТ «СК «Страховий капітал». Страхова сума одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000 грн. Поліс №AO/1311521 видано страхувальнику ОСОБА_3 31 травня 2019 року, тобто у період, коли ПрАТ «СК «Страховий капітал» не була позбавлена права укладати зазначені договори страхування.

Припинення ПрАТ «СК «Страховий капітал» членства в МТСБУ не звільняє страховика від виконання зобов`язань згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вказує, що у покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межахстрахового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договірстрахування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Звертає увагу на те, що він не отримував жодної регресної вимоги від ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04 вересня 2019 року о 17 год 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем МАN, д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Києві по Наддніпрянську шосе, не врахувавдорожньої обстановки, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю, що рухався в попутному напрямку в тій смузі, на яку мав намір перестроїтися, та скоїв зіткнення завтомобілем Wolkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної. (а.с. 13)

У силу ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ТОВ «ПЕРІ Україна» є власником автомобіля Wolkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 .

22 березня 2019 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ТОВ «ПЕРІ Україна» укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ №137065. (а.с. 5-12)

04 вересня 2019 року страхувальник ТОВ «ПЕРІ Україна» звернулося до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку по вказаному договору. (а.с. 14-15)

Відповідно до рахунку №123041013 від 18 вересня 2019 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля Wolkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 ,становить 141 879 грн 92 коп. (а.с. 16)

23 вересня 2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» складено страховий акт №UA060/L14/01та розрахунок страхового відшкодування до страхового акту №UA060/L14/01, згідно якого страхове відшкодування становить 96616 грн 34 коп. (а.с. 17)

25 вересня 2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування ТОВ «ПЕРІ Україна» в розмірі 96 616 грн 34 коп., що підтверджується платіжним дорученням №35649 від 25 вересня 2019 року. (а.с. 18)

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що Поліс №AO/1311521, виданий ПрАТ «СК «Страховий капітал», є недійсним, оскільки страховика було позбавлено права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 02.07.2019 року, а тому наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 суми страхового відшкодування у розмірі 96 616 грн 34 коп.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.ч. 16, 17 статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Отже, відносини між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 , в порядку суброгації.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу МАN, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «СК «Страховий капітал», що підтверджується Полісом №AO/1311521. (а.с. 35)

Згідно Полісу №AO/1311521 датою укладення договору є 31 травня 2019 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн, франшиза 1 000 грн, строк дії з 04 липня 2019 року до 03 липня 2020 року.

Згідно інформації, наявної на сайті МТСБУ, яка є відкритою, з 02 липня 2019 року ПрАТ «СК «Страховий капітал» втратило статус асоційованого члена та припинило членство в МТСБУ у зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті внесків та відрахувань до фондів МТСБУ. Крім того, з 06 червня 2019 року ПрАТ «СК «Страховий капітал» втратило право укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку із анулюванням його ліцензії на здійснення цього виду страхування. Припинення ПрАТ «СК «Страховий капітал» членства в МТСБУ не звільняє страховика від виконання зобов`язань згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «СК «Страховий капітал» перебуває в стані припинення.

Згідно статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та (або) ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) на МТСБУ.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (МТСБУ), визначені в статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач не надав суду доказів того, що він звертався із вимогою до ПрАТ «СК «Страховий капітал» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП за участю автомобіля МАN, д.н.з. НОМЕР_2 .

Саме лише посилання позивача на витяг ЄЦБД МТСБУ щодо недійсності полісу без надання інших належних та допустимих доказів не свідчить про його недійсність.

Крім того, ПрАТ «СК «Страховий капітал» не була залучена до участі в справі, що позбавило можливості встановити обставини дійсності/недійсності Полісу№AO/1311521.

Як зазначалося вище цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу була застрахована у ПрАТ «СК «Страховий капітал», яка на момент ДТП позбавлена праваукладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також втратила членство в МТСБУ.

Статтею 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» врегульовано питання припинення членства в МТСБУ, зокрема, повне членство страховика в МТСБУ припиняється у разі позбавлення страховика - повного члена МТСБУ такого статусу, втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ або виключення такого страховика із членів МТСБУ. Страховик, членство якого у МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи наведене вище суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що звернення ПрАТ «СК «ПЗУ України» до винуватця ДТП ОСОБА_1 у межах страхового відшкодування без попереднього звернення із вимогою відшкодування заподіяної майнової шкоди до ПрАТ «СК «Страховий капітал» є передчасним та суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову, з ПрАТ «СК «ПЗУ України» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3153 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди залишити без задоволення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, МФО: 351005, місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлинці Шепетівського району Хмельницької області, РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 3153 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко