Дата документу 02.03.2021
Справа № 937/3458/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.,

за участі секретаря Пліхун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПрАТ «ПРОСТО-страхування», про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивований тим, що 25.11.2019 приблизно о 19 год. 50 хв. громадянин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mazda СХ-7», державний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Мелітополі по вул. Ломоносова. Біля перехрестя з вул. Нестеренка перед виявленням небезпеки для руху, яку об`єктивно був спроможній виявити, ОСОБА_2 не вжив заходів для зменшення швидкості руху, навіть і до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем позивача марки «Opel Vektra», державний номер НОМЕР_2 . Позивач ОСОБА_1 керував вказаним авто по вул. Ломоносова в м. Мелітополі у вказаний час. Йому необхідно було повернути на вул. Нестеренка, для чого завчасно зайняв крайню ліву смугу дороги, увімкнув лівий поворот на своєму автомобілі і пропускав зустрічні автомобілі. Коли він вже пропускав останнє авто, відчув сильний удар у свій автомобіль у праву задню частину і його відкинуло на зустрічну смугу на бордюр, після чого позивачем одразу було викликано працівників поліції для фіксування дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку ОСОБА_1 повідомив третю особу по справі, оскільки правовідносини між відповідачем та ПрАТ «ПРОСТО-страхування» регулюються вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 937/472/20 від 23 січня 2020 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вина відповідача підтверджується поясненнями самого відповідача, позивача та пасажирів, які були на момент ДТП в його авто. Крім того, вина відповідача підтверджується протоколом огляду місця ДТП від 25.11.2019, схемою місця ДТП, постановою про закриття кримінального провадження від 30.12.2019. На підставі наданих документів ПрАТ «ПРОСТО-страхування» складений Страховий акт № 141720 від 05 березня 2020 року та встановлено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн, яку йому було виплачено. Крім того, діями ОСОБА_2 позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у його моральних та душевних стражданнях, тривалому невиконанні вимог закону, оскільки ОСОБА_1 та його адвокат неодноразово зверталися до відповідача із досудовим врегулюванням спору, а потім - до суду за захистом своїх прав. Позивач зазнав дуже великого стресу, оскільки під загрозою опинилося його життя та здоров`я та життя і здоров`я пасажирів. Він отримав душевних страждань, які зазнав у зв`язку з порушенням його права власності на автомобіль, який для нього слугував допомогою у роботі для того, щоб утримувати себе та допомагати батькам. Крім того, в результаті ДТП був порушений повсякденний уклад життя позивача, оскільки був вимушений з`являтись до правоохоронних органів, надавати пояснення, вживати заходів щодо евакуації транспортного засобу з місця ДТП. В подальшому був вимушений звертатись до різних автомобільних майстрів для з`ясування можливості відновлення автомобіля, що також потребувало певного часу та негативним чином відобразилось на повсякденному укладі його життя. Також моральна шкода виражається у фізичній болі та стражданнях, які зазнав внаслідок погіршення свого стану здоров`я, душевних страждань у зв`язку із порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість активного громадського життя. Це виразилося також в тому, що ОСОБА_1 працює в дві зміни і додатково докладав зусиль для того, щоб дістатися на роботу в часи, коли вже не ходив або ще не ходив громадський транспорт, внаслідок чого ніс додаткові витрати. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 50 000 грн і вважає, що ця сума зможе зменшити всі негативні наслідки протиправної поведінки відповідача.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, наполягають на запереченнях, викладених у відзиві, просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що з позовом не згоден. Згідно пояснень позивача ОСОБА_1 при ДТП він та пасажири не отримали тілесних ушкоджень. Крім того, відповідач зазначає, що ніколи не посягав на право власності позивача на автомобіль ніколи ним не володів, не користувався та не розпоряджався. До того ж позивач не надав докази про зв`язок його роботи з використанням автомобіля, щодо порушення його повсякденного укладу життя, завдання фізичного болю, неможливості ведення активного громадського життя. Таким чином, відповідач просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.11.2019 приблизно о 19 год. 50 хв. громадянин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mazda СХ-7», державний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Мелітополі по вул. Ломоносова. Біля перехрестя з вул. Нестеренка перед виявленням небезпеки для руху, яку об`єктивно був спроможній виявити, ОСОБА_2 не вжив заходів для зменшення швидкості руху, навіть і до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем позивача марки «Opel Vektra», державний номер НОМЕР_2 . Позивач ОСОБА_1 керував вказаним авто по вул. Ломоносова в м. Мелітополі у вказаний час. Йому необхідно було повернути на вул. Нестеренка, для чого він завчасно зайняв крайню ліву смугу дороги, увімкнув лівий поворот на своєму автомобілі і пропускав зустрічні автомобілі. Коли він вже пропускав останнє авто, відчув сильний удар у свій автомобіль у праву задню частину і його відкинуло на зустрічну смугу на бордюр, після чого позивачем одразу було викликано працівників поліції для фіксування дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В провадженні Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області перебувало кримінальне провадження № 0003407 від 26.11.2019 за вказаним фактом, але постановою слідчого від 30.12.2019 було закрито у зв`язку з відсутністю в діях водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України /а.с.21-23/.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 937/472/20 від 23 січня 2020 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн /а.с.15/. Вина відповідача підтверджується поясненнями самого відповідача, позивача та пасажирів, які були на момент ДТП в його авто /а.с.29-32/. Крім того, вина відповідача підтверджується протоколом огляду місця ДТП від 25.11.2019, схемою місця ДТП, постановою про закриття кримінального провадження від 30.12.2019 /а.с.21-28/. На підставі наданих документів ПрАТ «ПРОСТО-страхування» складений Страховий акт № 141720 від 05 березня 2020 року та встановлено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 50000 грн, яку йому було виплачено /а.с.12/.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід враховувати вимоги статей 1166, 1187 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Вказану позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 461/8496/15-ц.

Норми правового інституту відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями, визначені у гл. 82 ЦК України, за своїм змістом розділяються на дві основні групи. Перша група включає в себе загальні правила та норми, які застосовуються до всіх зобов`язань із заподіяння шкоди, до яких віднесені ст.ст. 1166, 1167, 1172, 1191-1193 ЦК України. Друга група норм, на відміну від першої, може бути названа спеціальною, оскільки в ній містяться правила, передбачені законом для особливих випадків заподіяння та відшкодування шкоди, до яких, зокрема, відносяться ст. 1187 ЦК України, якою врегульовані спірні правовідносини щодо ДТП.

Оскільки загальні умови деліктної відповідальності передбачені у загальній нормі ст. 1166 ЦК України, а спеціальні умови передбачаються в особливих нормах цивільного законодавства, співвідношення між ними є співвідношенням між загальним та спеціальним законодавством, що регулює однорідні відносини. Таке співвідношення підкоряється двом загальним правилам. По-перше, якщо правовідношення врегульовано спеціальною нормою, загальна норма не застосовується. По-друге, якщо в спеціальній нормі те чи інше питання не вирішене, треба керуватися загальними нормами цивільного законодавства.

Особливість відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, полягає у специфіці умов виникнення цього деліктного зобов`язання. Відповідальність тут настає незалежно від вини володільця джерела підвищеної небезпеки, а отже, є більш суворою порівняно зі звичайною цивільно-правовою відповідальністю. Саме в цьому розумінні відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, називають підвищеною, що не слід ототожнювати з випадками, коли підвищеним є розмір відповідальності.

Підставами звільнення від відповідальності за ст. 1187 ЦК України є тільки непереборна сила та умисел потерпілого.

Суд враховує вимоги ст. 1187 ЦК України, відповідно до якої відповідач є володільцем джерела підвищеної небезпеки, оскільки керував автомобілем на законній підставі. За таких обставин саме відповідач несе відповідальність за наслідки своєї діяльності та відповідає за завдану шкоду.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа яка здійснює діяльність що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду.

Позивачу було завдано моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Моральна шкода позивачем оцінена у 50000 грн і обґрунтовується протиправною поведінкою водія автомобіля, внаслідок якої він зазнав дуже великого стресу, тому що під загрозою опинилося його життя та здоров`я, а також пасажирів авто. ОСОБА_1 отримав душевних страждань, які зазнав у зв`язку з порушенням його права власності на автомобіль, який для нього слугував допомогою у роботі з метою утримання батьків та себе. Крім того, в результаті ДТП був порушений повсякденний уклад життя позивача, оскільки був вимушений з`являтись до правоохоронних органів, надавати пояснення, вживати заходів щодо евакуації транспортного засобу з місця ДТП, звертатись до різних автомобільних майстрів для з`ясування можливості відновлення автомобіля, що також потребувало певного часу. Також моральна шкода виражається у фізичній болі та стражданнях, які зазнав внаслідок погіршення свого стану здоров`я, душевних страждань у зв`язку із порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість активного громадського життя. Це виразилося також в тому, що ОСОБА_1 працює в дві зміни, і додатково докладав зусиль для того, щоб дістатися на роботу в часи, коли вже не ходив, або ще не ходив громадський транспорт, внаслідок чого ніс додаткові витрати. Отже, скоєні відповідачем дії відносно позивача порушили його звичайний розмірений спосіб життя.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Стаття 1167 ЦК встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної (немайнової) шкоди, причинного зв`язку та вини завдавача.

Винятки із цього правила зазначені у ч. 2 ст. 1167 ЦК, де передбачені випадки притягнення особи до відповідальності за завдання моральної шкоди незалежно від її вини, до яких, зокрема, належать завдання моральної шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.7 вказаної Постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п. 5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд знаходить, що в результаті скоєння зіткнення автомобіля відповідача ОСОБА_2 з авто позивача під керуванням ОСОБА_1 , позивачу безперечно була нанесена моральна шкода, яка виразилася в душевних хвилюваннях, порушенні його звичайного способу життя.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обставини вчиненого відповідачем правопорушення, ступінь його вини, глибину фізичних та душевних страждань позивача та вважає, що розмір моральної шкоди значно завищений, а тому в цій частині задовольняє позовні вимоги частково в сумі 3000 гривень.

При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. ст. 22, 23, 280, 1167, 1187, 1188 ЦК України, керуючись ст. ст. ст. 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 75,7 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12 березня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання у визначеному законом порядку встановити не виявилось можливим; останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: