ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/181/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" грудня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Сирбул О.Ф.
за участю секретаря Лаптєвої Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича у виконавчому провадженні № 65514349,
В С Т А Н О В И В:
Заявник звернувся до суду із скаргою і просить:
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька Миколу Миколайовича розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.05.2021, яка подана в інтересах боржника адвокатом Васюком Миколою Миколайовичем та надати їй відповідь;
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька Миколу Миколайовича зняти арешт з грошових коштів ОСОБА_1 , який накладено на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ «КБ «ПриватБанк», МФО банку 305299, на підставі постанови про арешт коштів боржника від 26.05.2021, яка винесена в рамках виконавчого провадження № 655114349.
Посилається на те, що 15 квітня 2020 року заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 760/30615/19 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволено в повному обсязі. 18 листопада 2020 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва у справі № 760/30615/19 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 15.04.2020 залишено без задоволення. 26 травня 2021 року скаржник дізнався з додатку «Монобанк» про те, що відносно нього було відкрито виконавче провадження № 65514349 на підставі виконавчого листа №760/30615/19, виданий Дарницьким районним судом м. Києва 01.03.2021. 26 травня 2021 року адвокат Васюк М.М., який дії в інтересах скаржника звернувся до приватного виконавця Солонька М.М. з заявою та просив зняти арешт з грошових коштів ОСОБА_1 , який накладений на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ «КБ «ПриватБанк», МФО банку 305299, на який перераховується його заробітна плата. 26 травня 2021 року приватний виконавець Солонько М.М. підтвердив отримання копії заяви від 26.05.2021. У зв`язку з неотриманням відповіді на заяву, ОСОБА_1 змушений звертатись до суду із скаргою на бездіяльність приватного виконавця Солонька М.М. Виходячи з цього, просить задовольнити скаргу.
Ухвалою суду від 18 червня 2021 року скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків.
02 липня 2021 року скаржник усунув недоліки.
Ухвалою суду від 06 липня 2021 року скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.
08 жовтня 2021 року від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька Миколи Миколайовича надішли письмові заперечення на скаргу, в яких посилається, що дійсно 26.05.2021 на електрону адресу надійшла заява адвоката Васюка М.М., діючий в інтересах боржника ОСОБА_1 щодо зняття арешту з грошових коштів боржника, який відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», яка підписана засобами ЕЦП. Виконавець через телефон, засобами електронної пошти, підтвердив отримання заяви, та повідомив, що заяву буде розглянуто у встановлений законодавством термін. Заява зареєстрована 31.05.2021 за вхідним номером 512. Також, 31.05.2021 на поштову адресу надійшла аналогічна заява адвокат Васюка М.М. діючий в інтересах боржника ОСОБА_1 щодо зняття арешту з грошових коштів боржника, який відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», яка була зареєстрована 31.05.2021 за вхідним номером 516. Приватний виконавець особисто контролює виконання документів. Документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконанні не пізніше ніж за 30 календарних днів з моменту реєстрації документа в органі ДВС, приватним виконавцем. 04.06.2021 за вихідним № 621 на адресу заявника направлена вмотивована відповідь щодо відсутності підстав для зняття арештів з рахунків. Таким чином відповідь на звернення адвоката Васюка М.М. була надана із додержанням встановлених законом строків. Крім того, адвокат не наводить жодних підстав її порушення з боку приватного виконавця та в тому числі в чому саме полягало це порушення. Так, у своїй заяві від 26.05.2021 щодо зняття арешту серед підстав зняття арешту заявник зазначив, що рахунок, на який накладено арешт має спеціальний режим використання, а саме, для зарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 .
На підставі п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець знімає арешт з майна боржника за наступних обов`язкових умов: отримання документального підтвердження з банківської установи про те, що конкретний рахунок має спеціальний режим використання; заборона на звернення стягнення, визначена законом.
На адресу приватного виконавця від жодної банківської установи, в тому числі АТ КБ «ПриватБанк», не надходила відповідь про те, що боржником відкрито рахунок на який заборонено звертати стягнення, а отже рахунки та кошти на них не визнані такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.
З огляду на вищевикладене, підстави для зняття арешту з коштів боржника на час звернення з заявою були відсутні, а отже твердження скаржника щодо бездіяльності приватного виконавця є абсолютно безпідставними та необґрунтованими.
Щодо судових витрат, зазначав, що приватний виконавець Солонько М.М., не є стороною у справі № 760/30615/19, отже не може бути стягнуто витрати з приватного виконавця на правничу допомогу. Так, в своїй скарзі скаржник зазначив, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат становить 20 000,00 грн. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Просив відмовити ОСОБА_1 в повному обсязі в задоволенні скарги та розглянути справу без участі приватного виконавця Солонька М.М.
В судове засідання 03 грудня 2021 року представник скаржника не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, скаргу просить задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні 25 листопада 2021 року представник скаржника повідомив, що він отримав відповідь приватного виконавця на його скаргу від 26.05.2021 та в частині вимоги щодо зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька Миколу Миколайовича розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.05.2021, яка подана в інтересах боржника адвокатом Васюком Миколою Миколайовичем та надати їй відповідь, залишив на розсуд суду.
В судове засідання 03 грудня 2021 року приватний виконавець не з`явився, повідомлений у встановленому законом порядку, у письмових запереченнях висловив свою правову позицію щодо скарги та просив розгляд справи проводити у його відсутність.
Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення скарги частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судом встановлено, що 20 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солоньком Миколою Миколайовичем відкрито виконавче провадження № 65514349 для примусового виконання виконавчого листа № 760/30615/19, виданого 01.03.2021 Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» суму страхового відшкодування, в розмірі 130 794,40 та судовий збір в сумі 1 921 грн., а всього 132 715,40 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько М. М. від 26 травня 2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах), в тому числі картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «КБ «ПриватБанк», МФО банку 305299, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми заборгованості.
Відповідно до довідки, яка видана Командиром військової частини НОМЕР_2 за № А/352 від 19.05.2021 вбачається, що скаржник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 17.08.2017 до теперішнього часу.
Заявник отримує заробітну плату шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ «КБ «ПриватБанк», МФО банку 305299, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» № РС9PCC0C9FOVQ54T від 25.11.2021.
З виписки АТ «КБ «ПриватБанк» за вказаним рахунком від 26 травня 2021 року вбачається, що за період 02 березня 2021 року по 18 травня 2021 року всі операції, проведені за вказаним рахунком, були пов`язані з нарахуванням скаржнику заробітної плати, виплаченої військовою частиною НОМЕР_2 .
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
В ч. 1 ст. 18 Закону зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
З матеріалів справи вбачається, що 26 травня 2021 року представник скаржника звертався до приватного виконавця Солонька М.М. з повідомленням про вказані в скарзі обставини та проханням про зняття арешту з рахунку заявника в банку, на який перераховується його заробітна плата. Заява зареєстрована 31.05.2021 за вхідним номером 512.
04 червня 2021 року за вихідним № 621 на адресу заявника направлена вмотивована відповідь приватного виконавця щодо відсутності підстав для зняття арештів з рахунків.
Отже, враховуючи дану обставину, суд вважає що підстав для задоволення вимоги зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька Миколу Миколайовича розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.05.2021, яка подана в інтересах боржника адвокатом Васюком Миколою Миколайовичем та надати їй відповідь відсутні, оскільки відповідь була надана у встановленому законом строком та в цій частині слід відмовити.
Згідно з ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Відповідно до статті 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «КБ «ПриватБанк», МФО банку 305299 на ім`я ОСОБА_2 , є таким, з якого скаржнику здійснюється виплата заробітної плати, сплата податків та зборів.
Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові №340/1018/19 від 17 січня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, за приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата.
Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.
Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».
Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.
Отже, виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 59 Закону у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається і даних обставин не спростовував приватний виконавець, перевірка приведених у зверненні представника скаржника обставин ним не проводилася і відповідність постанови вимогам ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не перевірялася.
Виходячи з цього, суд вважає, що дії приватного виконавця Солонька М.М. в даних обставинах не відповідали вимогам ст.2 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
За змістом ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.
При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення.
З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що належним способом відновлення прав ОСОБА_1 , на захист яких була подана ця скарга, є зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька Миколу Миколайовича (адреса: 03035, м. Київ, вул. Шаповала генерала, 2, офіс 401, РНОКПП НОМЕР_3 ) зняти арешт з грошових коштів ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_4 ), який накладено на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ «КБ «ПриватБанк», МФО банку 305299, на підставі постанови про арешт коштів боржника від 26.05.2021, яка винесена в рамках виконавчого провадження № 655114349, що є підставою для часткового задоволення скарги.
Відповідно до ст. 452 ЦПУ України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Отже, з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича слід стягнути на користь держави судові витрати в розмірі 908,00 грн.
Посилання представника скаржника на судові витрати пов`язані з розглядрм справи у розмірі 20 000,00 грн. не заслуговують на увагу, оскільки докази в матеріалах справи відсутні.
Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 4, 5, 47, 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 4, 76, 77, 81, 258 - 260, 268, 273, 447-453 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича у виконавчому провадженні № 65514349 - задовольнити частково.
Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька Миколу Миколайовича (адреса: 03035, м. Київ, вул. Шаповала генерала, 2, офіс 401, РНОКПП НОМЕР_3 ) зняти арешт з грошових коштів ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_4 ), який накладено на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ «КБ «ПриватБанк», МФО банку 305299, на підставі постанови про арешт коштів боржника від 26.05.2021, яка винесена в рамках виконавчого провадження № 655114349.
В іншій частині відмовити.
Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича (адреса: 03035, м. Київ, вул. Шаповала генерала, 2, офіс 401, РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судові витрати в розмірі 908,00 грн.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.
Суддя: