печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Соколов О.М.,

за участю секретаря - Проскурня А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левіцького Т.К. щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левіцького Т.К. щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.10.2020 року представником ОСОБА_1 адвокатом Шипіциним О.В. було направлено на адресу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) оригінал виконавчого листа від 23.09.2020 року по справі № 757/48582/19-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва на виконання рішення суду від 22.07.2020 року у справі про стягнення аліментів на утримання дитини.

13.10.2020 року представником стягувача отримано від Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання на підставі того, що адвокатом Шипіциним О.В. пред`явлено на виконання виконавчий документ разом із заявою про примусове виконання рішення, договором про надання правової допомоги та свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю, однак відсутній ордер, тому куруючись ЗУ «Про виконавче провадження», повертається виконавчий документ без прийняття до виконання.

Керуючись положеннями ст. 16 ЗУ «Про виконавче провадження» представник стягувача вважає, що ним було додано до заяви необхідний та достатній пакет документів на підтвердження своїх повноважень, адже він надав копію договору про надання правової допомоги та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

А тому просить суд, визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т.К. щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання виконавчого провадження № 63236201 від 07.10.2020 року та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1000, 00 грн.

Стягувач, його представник, боржник та державний виконавець в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що в розумінні ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджають її розгляду, а тому вивчивши скаргу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Представник боржника ОСОБА_3 - адвокат Ярук А.І. до суду подав заперечення на скаргу на дії державного виконавця, та вказує, що вважає її необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню, а повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 07.10.2020 р. ВП № 32236201 - законним та прийнятим у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження», а тому просить відмовити у задоволенні вимог скарги. Також зазначає, що 20.10.2020 року старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Маріуцою Т.В. відкрито виконавче провадження № 63347003 за виконавчим листом № 757/48582/19-ц виданим Печерським районним судом м. Києва від 23.09.2020 року.

Суд, дослідившиматеріали справи, зробив такі висновки.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» в діючій редакції та Інструкція з організації примусового виконання рішень (далі-Інструкція), затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Вимогами статті 5 Закону примусове виконання рішень покладено на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються.

Згідно статті 18 Закону виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Вимогами цієї ж статті визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається із повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.2020 (а.с. 7), підставою такого поверення є відсутність ордеру на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Щипіциним О.В.

Згідно до ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягував і боржник.

Частиною першою ст. 16 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У пункту 10 Розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень зазначено, що повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені такими документами: довіреністю фізичної особи; довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо); рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи управителем спадкового майна; ордером, до якого обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій; дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги або про надання правової допомоги.

Документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства.

У своєму повідомленні про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, старший державний виконавець Левіцький Т.К. вказує, що адвокатом Шипіциним пред`явлено на виконання виконавчий документ разом з заявою про примусове виконання рішення, договором про надання правової допомоги та свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю, однак відсутній ордер, тому відповідно керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», повертає виконавчий документ без прийняття до виконання.

Разом з тим, представник стягувача адвокат Шипіцин О.В. зазначає, що ним було додано до заяви копію договору про надання правової допомоги та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

З огляду на встановлене та докази наявні в матеріалах скарги, адвокатом було подано разом із заявою, копію договору про надання правової допомоги та копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, проте не подано ордер на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Щипіциним О.В.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, якою безпосередньо керується державний виконавець, містить чіткий перелік необхідних документів, що підтверджують повноваження представника сторони, який бере участь у виконавчому провадженні. Зокрема представник має подати, окрім іншого, ордер, до якого обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій.

Також, суд враховує те, що безпосередньо стягувачем 15.10.2020 року на адресу відділу надано виконавчий документ разом із заявою про відкриття виконавчого провадження і державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження та виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні у відділі.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та спрямоване на виконання рішення суду.

Відповідно до матеріалів скарги, та постанови про відкриття виконавчого провадження № 63347003 від 20.10.2020 року, виконавчий лист № 757/48582/19-ц виданий 23.09.2020 року Печерським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.09.2019 року до досягнення дитиною повноліття, перебуває на виконанні у старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центральногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Маріуци Т.В.

Примусове виконання судових рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців (ч. 1 ст 1 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Оскільки предметом розгляду скарги, поданої стягувачем у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України, є саме законність чи незаконність дій державного виконавця, а предметом розгляду конкретно цієї скарги є саме протиправність, на думку стягувача, дій державного виконавця щодо прийняття повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, то суд виходить із того, що винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання, є обов`язком державного виконавця при організації примусового виконання рішень і такий обов`язок останнім виконано.

Відповідно дост. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача, тому не підлягають стягненню на користь стягувача понесені останнім витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 гривень.

На підставі вказаного, керуючись ст.ст. 450-451 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левіцького Тимофія Костянтиновича щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Соколов