Ухвала

Іменем України

18 березня 2021 року

м. Київ

справа № 761/17080/20

провадження № 61-3920ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року в справі за заявою акціонерного товариства «Сбербанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року АТ «Сбербанк» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2010 року у цивільній справі № 2-7374/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» загальну суму заборгованості за кредитом у розмірі 19 700,00 дол. США, що еквівалентно станом на 28 грудня 2009 року 156 920,35 грн, процентів за користування кредитом 1 691,11 дол. США, що еквівалентно 13 470,54 грн, комісії за управління кредитом 1 275,31 грн, пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом 2 064,34 грн, пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 2 712,49 грн, пені за прострочення сплати комісії з управління кредитом 465,86 грн, судового збору 1700,00 грн, 120,00 грн збору за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, а всього 178 728,89 грн.

03 березня 2012 року на адресу відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції направлено заяву про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

В подальшому, а саме 29 лютого 2016 року, 09 серпня 2018 року та 05 грудня 2019 року, стягувач направляв в орган державної виконавчої служби запити про хід виконавчого провадження та лише 03 січня 2020 року отримав відповідь про те, що виконавчий лист № 2-7374/10 було втрачено при пересилці стягувачу.

Заявник вважав, що виконавчий лист втрачено з незалежних від нього причин, в зв`язку з чим просить поновити АТ «Сбербанк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-7374/10, виданого 17 лютого 2012 року Шевченківським районним судом міста Києва, та видати дублікат виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року, в задоволенні заяви АТ «Сбербанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що суду не надано жодного доказу, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення виконавчого листа до виконання, з урахуванням того, що АТ «Сбербанк» є юридичною особою, має у штаті працівників, які зобов`язані забезпечувати контроль за виконанням судових рішень, тоді як суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

09 березня 2021 року Гур`єв М. В., який діє від імені АТ «Сбербанк», засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року в указаній вище справі.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що при розгляді скарги судами неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовані норми права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Сбербанк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року в частині оскарження судових рішень щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання необхідно відмовити, оскільки оскарження ухвал суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, після їх перегляду в апеляційному порядку, статтею 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (у редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (у редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (у редакції, чинній на момент подання заяви) встановлено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Зазначена норма кореспондується із частиною першою статті 433 ЦПК України.

Суд установив, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2010 року у цивільній справі № 2-7374/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» загальну суму заборгованості за кредитом 19 700,00 дол. США, що еквівалентно, станом на 28 грудня 2009 року 156 920,35 грн, процентів за користування кредитом 1 691,11 дол. США, що еквівалентно 13 470,54 грн, комісії за управління кредитом 1 275,31 грн, пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом 2 064,34 грн, пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 2 712,49 грн, пені за прострочення сплати комісії з управління кредитом 465,86 грн, судового збору 1 700,00 грн, 120,00 грн збору за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, а всього 178 728,89 грн.

03 березня 2012 року стягувач звернувся до відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Глазунова М. П. від 07 березня 2012 року відкрито виконавче провадження № 31600144 з примусового виконання виконавчого листа № 2-7374/10, виданого 17 лютого 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 178 728,89 грн боргу на користь ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії».

В рамках виконавчого провадження № 31600144 були винесені постанови про арешт майна боржника від 25 травня 2012 року, про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання від 27 листопада 2012 року та від 27 серпня 2013 року, про доручення проведення виконавчих дій від 27 листопада 2012 року та від 05 лютого 2013 року, про стягнення з боржника виконавчого збору від 15 березня 2014 року, про припинення арешту майна від 08 липня 2016 року.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції від 08 липня 2016 року виконавчий лист № 2-7374/10, виданий 17 лютого 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 178 728,89 грн боргу на користь ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» повернуто стягувачу згідно пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення). В постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено до виконання до 08 липня 2017 року.

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України установлено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Установивши, що заявник пропустив строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, і судами не визнані поважними наведені ним причини його пропуску, а також не надав доказів на підтвердження факту втрати оригіналу виконавчого листа, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ «Сбербанк» та видачі дублікату виконавчого листа.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга є необґрунтованою в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа.

Керуючись пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року в справі за заявою акціонерного товариства «Сбербанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко