Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6790/20
Номер провадження2/711/959/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді: Казидуб О.Г.

при секретарі : Зайцевій О.І.

представника позивача адвоката: Дмитрик С.В.

представника співвідповідача: Кирман В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «95», співвідповідача Черкаської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до суду м. Черкаси з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «95» (18016, м. Черкаси, вул.. Козацька, 7) про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Останнім місцем проживання ОСОБА_2 була квартира АДРЕСА_1 .

03.02.2014 року відкрилася спадщина після смерті його батка, одна із частин якої є квартира АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини його спадкоємцями були його мати, дружина померлого ОСОБА_3 , його сестра ОСОБА_4 та він ОСОБА_1 . На протязі 6 місяців після відкриття спадщини його мати ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_4 написали нотаріально посвідчені заяви про відмову від спадщини. Вказані заяви знаходяться у спадковій справі . Таким чином, позивач зазначає, що він прийняв спадщину, інших спадкоємців окрім нього немає.

У вересні поточного року він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену квартиру, однак, через те, що за життя батько повністю виплативши пайові внески за кооперативну квартиру, не встиг зареєструвати право власності та виготовити правововстановлюючий документ на неї, нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О. А. 18.09.2020 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріус послався на п. 4.15 гл. 10 розділу ІІ Порядку видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності щодо належності цього мацна спадкодавцеві. Іншим шляхом, окрім, як у судовому порядку, він не може оформити свої спадкові права на зазначену квартиру.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів № 97 від 11.07.1988 було затверджено рішення № 13 від 02.07.1988 загальних зборів членів ЖБК № 95 про розподіл 180 квартир у будинку ЖБК-95 по АДРЕСА_1 та списки його членів на заселення і видачу ордерів. Згідно вказаного списку під № 151 значиться ОСОБА_2 , 1958 р.н., члени його сім`ї: дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 . Відповідно до довідки ОСББ 95 № 8 від 17.09.2020 вказане ОСББ створене власниками квартир багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 шляхом реорганізації ЖБК-95 від 29.08.2009. Відповідно до рішення Черкаського міськвиконкому № 97 від 11.07.1988 ОСОБА_2 є членом ЖБК-95 за адресою: АДРЕСА_1 , створення якого затверджено рішенням міськвиконкому № 545 від 13.09.1983. Вартість квартири становила 11303,00крб. Квартира загальною площею 66.1 кв.м., житлова площа 37,9 кв.м., кількість кімнат 3, знаходиться на 4 поверсі 9-ти поверхового будинку, має підсобне приміщення: туалет, кухню, ванну, водопровід, природний газ , водовідведення, центральне опалення, заборгованості немає, пайовий внесок виплачено повністю, сума паєнакопичень 11303 крб.

Просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01 жовтня 2020 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

14 січня 2021 року ухвалою суду залучено в якості співвідповідача до участі у цивільній справі Черкаську міську раду.

18 лютого 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача-адвокат Дмитрик С. В. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Представник відповідача ОСББ «95» в судове засідання не з`явився. 03 листопада 2020 року через канцелярію суду надали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що позов визнають в повному обсязі та просять розглядати справу без участі їхнього представника.

Представник співвідповідача Черкаської міської ради за дорученням Кирман В. О. в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення.

Заслухавши думку представника позивача-адвоката Дмитрик С. В., представника співвідповідача Черкаської міської ради за дорученням Кирман В. О., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України)

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого Придніпровським райвідділом ЗАГС, позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 .

Відповідно до Довідки № 8 від 17.09.2020, виданої Головою правління ОСББ «95», згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 97 від 11 липня 1988 року, ОСОБА_2 був членом «ЖБК-95» за адресою: АДРЕСА_1 , створення якого затверджено рішенням міськвиконкому м. Чекркаси № 545 від 13 вересня 1983 року, вартість квартири 11303,00крб. Квартира загальною площею 66,1 кв.м., житлова площа 37,9 кв.м., кількість кімнат 3, знаходиться на 4 поверсі 9-ти поверхового будинку, має підсобне приміщення: туалет, кухню, ванну, водопровід, природний газ, водовідведення, центральне опалення. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «95» створено власниками квартир багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 відповідно до ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку шляхом реорганізації житлово - будівельного кооперативу «ЖБК-95» від 29 серпня 2009 року. Назва об`єднання : Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «95». Заборгованості немає. Пайовий внесок виплачено повністю. Сума паєнокопичеь 11303,00крб.

Як вбачається із матеріалів , які надані до суду нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори № 3217/01-16 від 25.11.2020, - після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулись: син померлого ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочка померлого ОСОБА_4 із заявою про відмову від прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дружина померлого ОСОБА_3 із заявою про відмову від прийняття спадщини 29.07.2014 року. 12 серпня 2014 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я спадкоємця на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_5 . Також, повідомлено, що заповіти відносно померлого відсутні.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 вересня 2010 року, підставою для відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме, на квартиру АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є є відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутність реєстрації права власності на спадкове майно.

До того ж, на час розгляду справи встановлено, що свідоцтва про право на спадщину, а саме, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 не видавалось.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником (ст. 384 ЦК України). За змістом ст. 15 Закону України «Про власність» у редакції від 11 квітня 1995 року член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Тобто сплата пайового внеску вважалася підставою виникнення права власності на нерухоме майно, державна реєстрація якого не вимагалася.

Крім того, відповідно до п. 5-1 постанови Пленуму ВСУ №9 від 18.09.1987р. «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», яка чинна на час розгляду справи, - судам слід мати на увазі, що згідно із ст.15 Закону України "Про власність" (697-12) член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, - у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Тобто, статтею 15 Закону України «Про власність» визначено, що член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 01 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. Такі висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду України у справі № 6-138цс13 від 18 грудня 2013 року.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.4 ст. 334 ЦК в редакції ЦК України, що діє з 01.01.2004 року).

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом (ч.ч.1,2 ст. 182 ЦК).

Як передбачено статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, не передбачено видачу дублікатів свідоцтв про право власності та реєстрація права власності за особою, що втратила правовстановлюючий документ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача.

Крім того, згідно з п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем.

Крім того, судом встановлено, що за життя батько позивача - ОСОБА_2 , як член кооперативу, повністю виплатив пайові внески за нерухоме майно (квартиру № 369 ), а тому кооперативна квартира, яка спочатку була власністю кооперативу як юридичної особи, після повної виплати членом кооперативу пайового внеску перейшла в його приватну власність як фізичної особи і, відповідно, після смерті особи включена до складу спадщини. Дані обставини підтверджуються головою правління ОСББ ОСББ «95», який є правонаступником ЖБК «95». Відповідачами позовні вимоги визнаються, відповідно до ст. 206 ЦПК України і таке визнання позову судом прийняте.

Також встановлено, що у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно і можливості отримати їх оригінали чи дублікати, немає. Беззаперечним є той факт, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя повністю сплатив пайові внески за квартиру, набув право власності на неї, але не оформив документи про право власності на це нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, надані письмові докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 76-84, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності в порядку спадкуванням за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлено 15 березня 2021 року

Головуючий: О. Г. Казидуб