"17" березня 2021 р.
справа № 642/111/21
провадження №2/642/613/21
17 березня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі :
головуючого судді Ольховського Є.Б.
при секретарі Алімурадовій Т.Я.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -
06.01.21 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, в якому зазначили, що відповідач перебувала на обліку у Харківському міському центрі зайнятості у статусі безробітної з 14.01.2013 р. по 09.08.2013 р.. Їй призначалась допомога по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу. За період з 21.04.2013 по 08.08.2013 ОСОБА_1 Харківським міським центром зайнятості перерахована допомога по безробіттю у сумі 2740 грн. 84 коп. В ході проведення розслідування страхового випадку було з`ясовано, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, ніяких документів щодо реєстрації як фізичної особи-підприємця не надавала. В заяві на отримання статусу безробітного від 14.01.2013 та Відповідач своїм підписом підтвердила, що не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності. Запис щодо її реєстрації як фізичної особи-підприємця станом на 14.01.2013 в базі ЄІАС був відсутній. Таким чином, на день реєстрації та в період перебування на обліку в статусі безробітного, Відповідач приховала дані про свою реєстрацію як фізичної особи підприємця. 14.09.2020 у базі ЄІАС в закладці «Довідник ПОУ (єдиний державний реєстр страхувальників)» внесено зміни, які свідчать, що ОСОБА_1 зареєстрована як ФО-П з 12.06.2002. На момент подання позовної заяви сума коштів, виплачених як матеріальне забезпечення на випадок безробіття Відповідачем на рахунок Харківського міського центру зайнятості не повернута. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на їх користь вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 2740 грн. 84 коп. та судовий збір у сумі 2102 грн. 00 коп.
Ухвалою Ленінського райсуду м. Харкова від 11.01.2021 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Відповідач був повідомлений про існування справи шляхом направлення йому ухвали разом з позовом з додатками по останньому відомому місцю його реєстрації. У встановлений строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Суд вважає, при відсутності заперечень зі сторони позивача, у відсутність відзиву на позов, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до 2 ст. ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 (далі-Відповідач) перебувала на обліку в Харківському міському центрі зайнятості у статусі безробітного з 14.01.2013 по 09.08.2013. Допомога по безробіттю призначалась як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу (360 к.д.) на період з 21.01.2013 по 15.01.2014.
Згідно поданої заяви від 14.01.2013 року, Відповідач зазначила та підписала власним підписом, що не зареєстрована як фізична особа підприємець (суб`єкт підприємницької діяльності).
Відповідно до Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136), (далі Порядок №307) допомога по безробіттю призначалась як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу (360 к.д.) на період з 21.01.2013 по 15.01.2014, у розмірі встановленому законодавством.
Згідно пункту 1.3 розділу 1 Порядку №307 допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості, на які покладено функції робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем перебування безробітного на обліку і виплачується в установленому порядку через банківські установи.
За період з 21.04.2013 по 08.08.2013 ОСОБА_1 Харківським міським центром зайнятості перерахована допомога по безробіттю у сумі 2740 грн. 84 коп.
Згідно з пунктом 6.14 Порядку №307, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.
Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших відвідувань Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_1 було роз`яснено чинне законодавство України про зайнятість населення, надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості.
Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб підприємців за заявницьким принципом» за №12-58-7 від 13.05.2014 року, в базу Єдиної інформаційної аналітичної системи (ЄІАС) центру зайнятості, в закладці «Довідник ПОУЄДРС» внесені зміни 14.09.2020, які свідчили, що Відповідач зареєстрована як фізична особа - підприємець з 12.06.2002 року та підприємницька діяльність якої, припинена за її власним рішенням лише 31.08.2020 року.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, яка підтверджує факт підприємницької діяльності Відповідача, та в якій міститься інформація щодо припинення підприємницької діяльності за її власним рішенням 31.08.2020 року, та яка вказувала на той факт, що в період перебування в Харківському міському центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, Відповідач була зареєстрована як фізична особа підприємець з 12.06.2002 року.
Під час перебування на обліку та отримання допомоги по безробіттю в центрі зайнятості, ніяких документів щодо реєстрації як фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не надавала. В заяві про надання статусу безробітного своїм підписом підтвердила, що не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності.
В ході проведення розслідування страхового випадку було з`ясовано, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, ніяких документів щодо реєстрації як фізичної особи-підприємця не надавала. В заяві на отримання статусу безробітного від 14.01.2013 та Відповідач своїм підписом підтвердила, що не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності. Запис щодо її реєстрації як фізичної особи-підприємця станом на 14.01.2013 в базі ЄІАС був відсутній. Таким чином, на день реєстрації та в період перебування на обліку в статусі безробітного, Відповідач приховала дані про свою реєстрацію як фізичної особи підприємця. 14.09.2020 у базі ЄІАС в закладці «Довідник ПОУ (єдиний державний реєстр страхувальників)» внесено зміни, які свідчать, що ОСОБА_1 зареєстрована як ФО-П з 12.06.2002.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» (№ 5067-VI від 05.07.2012 р.) зайнятість не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.
У відповідності ст. 42 Господарського Кодексу України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.
Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.
Таким чином, підприємець не може бути зареєстрований як безробітний, оскільки відноситься законодавством до категорії зайнятого населення.
Частиною 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
У відповідності до вищезазначеного, директором Харківського міського центру зайнятості прийнятий наказ № 552 від 28.10.2020 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю за період з 21.04.2013 по 08.08.2013 у сумі 2740 грн. 84 коп.
Згідно п.7 Порядку №60/62 наказ Харківського міського центру зайнятості № 552 від 28.10.2020 разом з листом-претензією №ХМЦЗ-02-109856 від 29.10.2020 з пропозицією в добровільному порядку сплатити суму боргу в розмірі 2740 грн. 84 коп. направлені Відповідачу та отримані нею 02.11.2020.
На момент подання позовної заяви сума коштів, виплачених як матеріальне забезпечення на випадок безробіття Відповідачем на рахунок Харківського міського центру зайнятості не повернута.
Згідно ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються, зокрема, до вимог про повернення виконаного однією із сторін в зобов`язанні.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно до вимог договору та цивільного законодавства.
За змістом ст. ст. 525, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, оскільки одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Таким чином, під час реєстрації в центрі зайнятості ОСОБА_1 приховала відомості щодо реєстрації як ФОП, відносилася до категорії зайнятого населення та не мала права перебувати на обліку в центрі зайнятості в статусі безробітного. Ці обставини призвели до безпідставної виплати коштів, виплачених як допомога по безробіттю в розмірі 2740 грн. 84 коп.
Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням вищевикладеного, розглянувши всі наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 13, 76, 141, 259, 264, 265, 268,280 ЦПК України, ст. ст. 525-527,1212, 1166 ЦК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Є.Б. Ольховський