Справа № 189/1351/20
Номер провадження 2/184/173/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Гукової Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Батрак Л.В.,

представника позивача Прятка Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» (вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01011) до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення 3% річних та інфляційних витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду з позовної заявою про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Свої позовні вимоги, які підтримані представником позивача в судовому засіданні в повному обсязі, обґрунтовує тим, що 27 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», що є правонаступником за всіма юридичними правами та обов`язками Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/3140/144899/82, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит за програмою кредитування - «Кредит під заставу нерухомості» з лімітом кредитування в сумі - 19 340 доларів США 00 центів, строком до 27.02.2018 року під 14,00 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії згідно умов кредитного договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Оскільки відповідач не виконала взяте на себе грошове зобов`язання, розрахунок інфляційних втрат визначений за період з 12.10.2017р. по 12.10.2020р. складає 41696 грн. 47 коп., розрахунок 3 % річних визначений за період з 12.10.2017р. по 12.10.2020р. складає 3756 доларів США 58 центів, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав.

Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку.

Відповідно до ст..280 ЦПК України, судом ухвалено заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема таким підставами є договори та інші правочини.

Як встановлено в судовому засіданні, 27 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», що є правонаступником за всіма юридичними правами та обов`язками Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/3140/144899/82, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит за програмою кредитування - «Кредит під заставу нерухомості» з лімітом кредитування в сумі - 19 340 доларів США 00 центів, строком до 27.02.2018 року під 14,00 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії згідно умов кредитного договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором.

Відповідно до умов п.2.1. Кредитного договору Кредитор зобов`язався надати Позичальнику Кредит, а Позичальник зобов`язався отримати Кредит, використати його за цільовим визначенням, повернути Кредитору суми кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісій згідно умов Договору та тарифів Кредитора, а також виконати інші обов`язки, визначені умовами Кредитного договору.

Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п.6.1. Кредитного договору, шлях перерахування кредитних коштів у безготівковій формі з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, з подальшою можливістю видачі готівки через касу Кредитора.

Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.

Згідно п. 7.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредитної заборгованості та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів.

Відповідно до умов п. 7.2. Кредитного договору Позичальник також зобов`язав здійснювати погашення Кредиту та процентів ануїтетними платежами в валюті Кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту в дату, визначену п. 1.3 Кредитного договору. Якщо дата сплати, зазначена в п. 1.3.3. Договору, не є банківським днем платіж здійснюється не пізніше останнього банківського дня, що передує даті, визначеній п. 1.3 Кредитного договору.

Згідно з п. 3.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язався сплачувати Кредитору проценти за користування Кредитом, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі, визначеному п. 1.2.1 Кредитного договору. Крім того, згідно п. 3.3. Кредитного договору сторони встановили, що нарахування процентів по Кредитному договору будуть нараховуватися щомісяця на суму Кредиту за весь строк користування кредитом, включаючи день надання та день повного погашення Кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (мето факт/факт). Проценти підлягають сплаті Позичальником у складі ануїтетних платежів у порядку, визначеному ст. 7 цього Кредитного договору.

Отже, з укладенням Кредитного договору та додаткових угод до нього у Позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та розмірах чітко встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості, у разі прострочення якого Кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками.

Проте, всупереч вимогам п. 7.1., п. 7.2., п. 3.1. Кредитного договору Позичальник не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснювала щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити відсотки.

Так, в силу зазначених вище правових норм, та у зв`язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору: несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами Банк був змушений звернутися з позовом до суду про стягне боргу за вищезазначеним кредитним договором.

Відповідно до Судового наказу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16.03.2009 року у справі № 2-н-1404/09 Заяву про видачу судового на АТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в сумі: 216 996 грн. 24 коп. та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У зв`язку з неналежним виконанням рішення суду та умов Кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на адресу позичальника було направлено повідомлення про неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором за вихідним № 114/5-200121 від 26.10.2020 року, надавши можливість позичальнику добровільно врегулювати заборгованість. Однак, у визначені Кредитором строки повідомлення не було виконано, заборгованість не погашена.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню тільки у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припинив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у

постановах Великої Палати Верховного Суду від 014.07.2018 року у справі № 310/11534/13-і (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18 (проваджень № 12-302гс18).

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3% річних та нарахування інфляційних витрат на суму боргу є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінень грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до розрахунку заборгованості, розрахунок інфляційних втрат визначений за період з 12.10.2017 року по 12.10.2020 року складає, - 41696 грн. 47 коп. Розрахунок 3 % річних визначений за період з 12.10.2017 року по 12.10.2020 року складає - 3 756 доларів США 58 центів.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь - який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2. п. З Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховуються не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Наведені висновки узгоджуються із висновками ВСУ, викладеними в постановах від 24.04.2019 року у справі № 910/5625/18; від 13.02.2019 року у справі № 924/312/18.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

За таких обставин, оскільки відповідач відзив не надав та жодним чином не спростував доводи позивача, зважаючи на те, що суд приймає рішення на підставі наявних в справі документів, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014/3140/144899/82 від 27.02.2008 року за період з 12.10.2017р. по 12.10.2020р. у розмірі 41696,47 грн., 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014/3140/144899/82 від 27.02.2008 року за період з 12.10.2017р. по 12.10.2020р. у розмірі 3756 доларів США 58 центів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 12, 95, 141, 263, 265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги за позовом Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» до відповідача ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення 3% річних та інфляційних витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль», , інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014/3140/144899/82 від 27.02.2008 року за період з 12.10.2017р. по 12.10.2020р. у розмірі 41696,47 грн., 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014/3140/144899/82 від 27.02.2008 року за період з 12.10.2017р. по 12.10.2020р. у розмірі 3756 доларів США 58 центів.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль», сплачений ними судовий збір в сумі 2215,03 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.03.2021р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Р. М. Гукова