КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати уцивільних справах:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Сушко Л.П., Олійника В.І.,

за участю секретаря Карпенка В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 а на ухвалу Дніпровського районного суду м. Киева від 29 вересня 2021 року но справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Акціонерне товариство «Альфабанк, на дії та рішення державної виконавчої служби,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на дії та рішення державної виконавчої служби.

Вимоги скарги мотивовано тим, що державним виконавцем під час виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року в частині зняття арешту, 09 липня 2021 року було винесено постанову про скасування процесуального документу, а саме, скасовано «Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу» від 26 грудня 2016 року та 15 липня 2021 року було повторно винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Однак, скаржник вважає такі дії неправомірними посилаючись на Інструкцію з організації примусового виконання рішень у зв`язку з чим звернувся до суду із вказаною скаргою.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Акціонерне товариство «Альфа-банк», на дії та рішення державної виконавчої служби - залишено без задоволення.

Не погодившись з висновками, наведеними в ухвалі суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, вважає, що вона є необґрунтованою та незаконною, ухваленою без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до встановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Акціонерне товариство « Альфа-Банк - задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з усього майна боржника ОСОБА_1 , відповідно до ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від листопада 2020 року, яка набрала законної сили 25 листопада 2020 року. Визнано неправомірною бездіяльність Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо зняття арешту з усього майна боржника ОСОБА_1 . Зобов`язав Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центральне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 - накладений постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служі Обухівського міськрайонного управління юстиції Голубець Наталією Миколаївною про відкриття виконавчого провадження № 48431219 від 14 серпня 2015 року.

Постановою начальника Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) Гаврилюком О.С. від 09 липня 2021 року в рамках виконавчого провадження № 48431219 скасовано документ «Постанова про повернення виконавчого документу стягувачу» від 27 грудня 2016 року, що видав Голубець Н.М. (не діє) при примусовому виконанні виконавчого листа № 755/25532/14-ц виданого 03 листопада 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва.

З інформаційної довідки про виконавче провадження № 48431219 вбачається, що 09 липня 2021 року головним державним виконавцем Зеленевич О.В. була винесена постанова, про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року.

В подальшому, 15 липня 2021 року начальником відділу Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) Гаврилюком О.С. винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року встановлено те, що Обухівським відділом державної виконавчої служби під час винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 26 грудня 2016 року було порушено вимоги ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції статті, яка діяла на час винесення постанови).

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, станом на момент прийняття оскаржуваної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, станом на момент прийняття оскаржуваної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як судом було встановлено, що начальником відділу Гаврилюком О.С. вчинялися дії виключно на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року, в тому числі, винесені постанови про скасування процесуального документу від 09 липня 2021 року та постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 15 липня 2021 року.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вище викладеного, суд дійшов вірного висновку, що заявлені вимоги скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Акціонерне товариство «Альфа-банк», на дії та рішення державної виконавчої служби задоволенню не підлягають у зв`язку із їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задововолення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 11 січня 2022 року.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді В.І.Олійник

Л.П.Сушко