Ухвала

17 березня 2021 року

м. Київ

справа № 203/3149/19

провадження № 61-3665ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2021 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересня 2019 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь завдану майнову шкоду в розмірі 261 050 грн.

Позовні вимоги Дніпровської міської ради мотивовано тим, що в Кіровському районному суді м. Дніпропетровська розглядалася справа № 203/4335/14-к за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 191 та часиною другою статті 366 КК України; ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 191 та часиною другою статті 366 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 366 КК України. Ухвалою районного суду від 28 травня 2019 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 було виділено в окреме провадження, останню оголошено у розшук та кримінальне провадження зупинено. Ухвалами районного суду від 16 липня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за частиною другою статті 366 КК України на підставі пункту 2 частини першої статті 49 КК України. Ухвалою районного суду від 16 липня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності за частиною другою статті 366 КК України на підставі статті 49 КК України, а цивільний позов Дніпровської міської ради у кримінальному провадженні залишено без розгляду. Крім того, вироком районного суду від 17 липня 2019 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України. Вказаним вироком встановлено факт завдання злочинним діями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Дніпровській міській ради майнової шкоди в розмірі 260 450 грн. Враховуючи наведене, позивач просила позов задовольнити.

Кіровський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 10 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2021 року, позов задовольнив частково. Стягнув в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, 196 650 грн. Стягнув з ОСОБА_2 на користь Дніпровської міської ради у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, 63 800 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

05 березня 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої а апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову щодо стягнення з неї в солідарному порядку майнової шкоди відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.

Предметом позову у цій справі є стягнення майнової шкоди в розмірі 261 050 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 = 567 500 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Посилання заявника на те, що судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, як на підставу касаційного оскарження судових рішень в цій справі, не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2021 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2021 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

В. С. Жданова

Є. В. Коротенко