провадження № 6/752/344/21
УХВАЛА

10.03.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

за участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання ухвали суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила відстрочити виконання ухвали суду від 14.09.2020 року про забезпечення позову. В обґрунтування заяви зазначено, що ухвалою суду у справі було забезпечено позов та зобов`язано ОСОБА_1 передавати малолітнього сина ОСОБА_3 його батьку ОСОБА_2 у вихідні з 10-00 год. кожної суботи до 17.00 кожної першої неділі та із 11-00 год. кожної третьої суботи до 16-00 год. кожної третьої неділі. Постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2020 року, зазначену ухвалу було змінено в частині визначення часу спілкування ОСОБА_2 із сином та визначено інший графік зустрічей, а саме: кожен перший і третій тиждень місяця у суботу з 10-00 год. до 18-00 год. та у неділю з 10-00 год. до 18-00 год. Заявник вказує, що вона не проти зустрічей батька із сином, однак, останнім часом дитина почала категорично відмовлятись від зустрічей із ним. Замість того, щоб відновлювати свої стосунки із сином, ОСОБА_2 звернувся до виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду. Під тиском державного виконавця та представника служби вона почала умовляти дитину піти разом із батьком, після чого у сина почалась істерика, психічний стан дитини було порушено. Поїхавши на відпочинок до Карпат з метою відновлення стану дитини, заявник була вимушена звернутись до педіатра, яка поставила дитині діагноз: астеноневротичний синдром, панічна атака. Після повернення із відпочинку, заявник звернулась до лікарів, які діагностували у дитини нервозність, астено-невротичний синдром та із 02.11.2020 р. по 09.11.2020 р. дитина перебувала на стаціонарному лікуванні. Відповідно до професійного висновку, у дитини були виявлені психотравматичні переживання обумовлені сімейною ситуацією, а також зазначено, що примусове проживання із батьком може призвести до порушення психічного здоров`я та психологічного благополуччя у дитини. З огляду на викладене, заявник вимушена звернутись до суду із даною заявою, в якій просила відстрочити виконання ухвали суду щодо спілкування ОСОБА_2 із сином до одужання ОСОБА_3 , але не більше ніж на 1 рік.

Позивач за первісним позовом в судове засідання не з"явився. Судом про дату судового розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні просила вимоги заяви задовольнити, посилаючись на стан здоров`я дитини.

Треті особи явку своїх представників в судове засідання не забезпечили. Про розгляд справи повідомлялись належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2020 року, заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову було задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 до ухвалення рішення у справі передавати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьку ОСОБА_2 у вихідні дні: з 10:00 кожної першої суботи до 17:00 кожної першої неділі та з 11:00 кожної третьої суботи до 16:00 кожної третьої неділі.

Постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2020 року, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року в частині визначення часу спілкування ОСОБА_2 з сином було змінено. Зобов`язано ОСОБА_1 до ухвалення рішення у справі передавати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьку ОСОБА_2 кожен перший та третій тиждень місяця у суботу з 10:00 до 18:00 та у неділю з 10:00 до 18:00. В решті ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року було залишено без змін.

Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № 63252261 з примусового виконання зазначеної ухвали суду.

Відповідно до акту державного виконавця від 17.10.2020 року, виходом державного виконавця було встановлено, що станом на 17.10.2020 року дитину не було передано батьку для спілкування. Рішення суду не виконане. До акту долучено пояснення боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 від 17.10.2020 року було встановлено, що він спілкувався разом із сином близько 40 хвилин в окремій кімнаті, однак, мати дитини заглядала до кімнати, та син почав плакати і бити себе по голові руками.

В період із 02.11.2020 р. по 09.11.2020 р. ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні із діагнозом астено-невротичний синдром, головний біль напруги.

Відповідно до професійного висновку кандидата психологічних наук Гридковець Л.М. , було встановлено, що результат психологічного дослідження малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 показали, що він має позитивний образ нової материнської сім`ї почувається в ній комфортно. Однак, має негативний образ батька ОСОБА_2 , та зазнає психологічного тиску з боку батька. Примусове проживання із батьком може призвести до порушення психічного здоров`я та психологічного благополуччя у дитини.

Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 435ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що суд у виняткових випадках може змінити визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Аналізуючи вимоги ст. 435 ЦПК України, вбачається, що відстрочка рішення суду може бути застосована судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строки і порядок, передбачений чинним законодавством.

Звертаючись із даною заявою до суду заявник просить відстрочити виконання ухвали суду, посилаючись на такі виняткові обставини як незадовільний психологічний стан дитини, наявність якого значно ускладнює можливість виконання нею ухвали суду.

З матеріалів заяви вбачається, що заявником, як матір`ю дитини, надано достатні та переконливі докази, які свідчать про наявність обставин, які істотно ускладнюють для неї виконання ухали суду про забезпечення позову у даній справі та ці обставини пов`язані зі станом здоров`я малолітньої дитини, фактично ці обставини унеможливлюють належне виконання ухвали суду, за якою вона є боржником.

При вирішенні вимог даної заяви, суд приймає до уваги те, що частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини в п. 47 та 50 рішення «Савіни проти України» від 18.12.2008 року, зазначає «Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, № 307-B)…. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу «Хазе проти Німеччини» (Haase v. Germany), № 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги).

Враховуючи викладене, а також зваживши доводи та докази, надані заявником в обґрунтування вимог заяви, суд з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, вважає, що наявні підстави для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 18, 258-261, 353,435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання ухвали суду у справі № 752/24928/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, задовольнити.

Відстрочити на строк не більше одного року виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2020 року у справі № 752/24928/18, якою було забезпечено позов та, із врахуванням змісту постанови Київського апеляційного суду від від 10.12.2020 року, - було зобов`язано ОСОБА_1 до ухвалення рішення у справі передавати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьку ОСОБА_2 кожен перший та третій тиждень місяця у суботу з 10:00 год. до 18:00 год. та у неділю з 10:00 год. до 18:00 год.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва може бути подано апеляційну скаргу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Н.П. Чередніченко