Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
11.03.21 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,
до1) Бердичівської міської ради Житомирської області, представником якої є Кухар О.І., 2) ОСОБА_3 , 3) ОСОБА_4 , 4) ОСОБА_5 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Манелюк Михайло Іванович,
провизначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з вказаним позовом.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 18.12.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 13).
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08.04.2019 р. справу передано на розгляд Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області (а. с. 78).
Ухвалою Суду від 13.05.2019 р. справу прийнято до провадження (а. с. 86).
17.01.2020 р. ОСОБА_1 подала уточнену позовну заяву, яках ухвалою Суду від 22.01.2020 р. прийнята до розгляду, у якій просить визначити їй строк в три місяці з дня вступу рішення в законну силу для подання заяви у нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті двоюрідного брата ОСОБА_6 (а. с. 128 130, 132).
Ухвалою Суду від 22.01.2020 р. постановлено звернутись до компетентного суду Російської Федерації з судовим дорученням про надання правової допомоги та зупинено провадження у справі до надходження відповіді на судове доручення (а. с. 133).
Ухвалою Суду від 31.08.2020 р. провадження у справі поновлено.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_6 , який останніх десять років проживав в Італії та помер там ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про смерть двоюрідного брата ОСОБА_1 стало відомо випадково у листопаді 2018 р. від знайомих, які повідомили, що у приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Манелюка М.І. є документ, який підтверджує смерть двоюрідного брата, та про невідомих осіб, які начебто хочуть оформити спадщину. У листопаді 2018 р. ОСОБА_1 звернулась до вказаного нотаріуса з проханням надати копію документа про смерть ОСОБА_6 , та видати свідоцтво про право на спадщину, однак їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини, передбачений частиною першою. статті 1270 Цивільного кодексу України. Останні роки вона не мала жодної інформації про місце перебування та проживання в Італії двоюрідного брата, з родичами останнього будь-яких зв`язків вона не підтримувала, та, крім того, є юридично необізнаною, а тому з поважних причин не подала заяви для прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України строк.
Бердичівська міська рада Житомирської області просить розглянути справу у відповідності до законодавства України та покладається на розсуд Суду.
ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 у позовній заяві наводить неправдиві відомості, він ніколи її не знав, зазначені нею обставини, на які вона посилається як на поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, не є поважними (а. с. 118 120).
ОСОБА_4 підтримав позицію ОСОБА_3 та просить відмовити у задоволенні позову.
ОСОБА_5 з позовними вимогами не погоджується, посилаючись на те, що з моменту смерті ( ОСОБА_6 ) пройшло чотири роки, коли той помер, ОСОБА_1 з ним не спілкувалась (а. с. 143).
Приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Манелюк Михайло Іванович у розгляді справи покладається на розсуд Суду (а. с. 35).
Судом з`ясовано, що ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Бердичеві, адресою зареєстрованого місця проживання якого до дня смерті була: АДРЕСА_1 , , помер у м. Мілані Італійської Республіки ІНФОРМАЦІЯ_1 , інші особи на день його смерті за зазначеною адресою зареєстровані не були, що підтверджується паспортом від 17.07.1998 р., довідкою від 28.10.2015 р. Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 7 та свідоцтвом про смерть від 02.11.2015 р. (а. с. 40 41, 42, 45).
Приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Манелюком Михайлом Івановичем 28.10.2015 р. була заведена спадкова справа № 50/2015 до майна померлого ОСОБА_6 (а. с. 36 70).
Заповітів ОСОБА_6 не складав, що підтверджується інформаційною довідкою від 28.10.2015 р. із Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) (а. с. 38)., тобто його спадкоємці за заповітом відсутні.
З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 як спадкоємці за законом звернулись:
ОСОБА_3 28.10.2015 р. (а. с. 39);
ОСОБА_4 17.11.2015 р. (а. с. 47);
ОСОБА_5 20.11.2015 р. (а. с. 48);
ОСОБА_1 21.12.2018 р. (а. с. 63).
ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом від 05.02.1971 р. про народження ОСОБА_7 , свідоцтвом від 15.10.1988 р. по укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а. с. 5), архівною довідкою від 05.12.2018 р. Державного архіву Житомирської області (а. с. 6), витягом від 28.11.2018 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо ОСОБА_9 (а. с. 7), витягом від 29.01.2015 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України щодо ОСОБА_10 (а. с. 8) та свідоцтвом від 10.01.1970 р. про народження ОСОБА_6 (а. с. 54), а також випливає зі змісту постанови від 24.12.2018 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Манелюка Михайла Івановича (а. с. 67).
Відповідно до частин першої та другої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частинами першою та другою статті 1220 Цивільного кодексу України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Таким чином ОСОБА_1 як така, що, як було встановлено вище та нею не заперечується, на час відкриття спадщини постійно з ОСОБА_6 не проживала, для прийняття спадщини повинна була подати нотаріусу (в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування) заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), проте подала таку заяву лише 21.12.2018 р.
Враховуючи викладене, Суд виходить до висновку, що ОСОБА_1 пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України.
У зв`язку з пропуском ОСОБА_1 шестимісячного строку для прийняття спадщини постановою від 24.12.2018 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Манелюка Михайла Івановича відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після сперті ОСОБА_6 (а. с. 67).
"За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:
1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;
2) ці обставини визнані судом поважними.
Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Разом із тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.
Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.
Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 635/4551/18, від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17, від 30 червня 2020 року у справі № 431/5782/17, від 13 грудня 2018 року у справі № 703/1560/17, від 25 квітня 2018 року у справі № 344/6096/16-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах".
З наведеного випливає, що Верховний Суд неодноразово викладав однакові висновки щодо застосування частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України, за якими необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця та юридична необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини не є поважними причинами для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, ця практика є сталою.
Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Таким чином обставини, на які ОСОБА_1 посилається як на поважні причини пропуску нею строку, встановленого для прийняття спадщини, необізнаність про смерть ОСОБА_6 та юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, не є поважними причинами для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Крім того, ОСОБА_1 не довела, що про смерть двоюрідного брата їй стало відомо випадково у листопаді 2018 р. від знайомих, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини нею не подано.
Допитаний за її клопотанням свідок ОСОБА_11 дав показання про те, що він у 2018 р. був у м. Житомирі, там зустрівся з другом, з яким колись працював. Вони згадували меблеву фабрику, згадували, хто робив. Друг йому каже, "А ти знаєш, що нема ОСОБА_12 . Помер. Десь робив за кордоном помер". Десь рік тому, влітку він зустрів у Житомирі ОСОБА_1 , випадково на автостанції. Запитав, чи вона знає, що брат помер. Вона каже, що ні, дізналася від нього. Це був 2019 р.
Тобто показання свідка не підтверджують посилання ОСОБА_1 у позовній заяві на те, що вона дізналась про смерть ОСОБА_6 від знайомих у 2018 р.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 16.03.2021 р.