Справа № 428/4948/20
Провадження № 2/428/535/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретарів судового засідання Колядінцевої П.В., Погребної Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Тріфонова Є.О. ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Тріфонова Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Тріфонов Євген Олександрович звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивача його представник Тріфонов Є.О. посилається на те, що 23.08.2019 о 13:45 годині відповідач ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Opel Combo», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Танкістів м. Сєвєродонецька, допустив порушення п. 16.11 ПДР та скоїв ДТП з мотоциклом «МХ 150 s VIPER TORNADO», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 . Внаслідок вищевказаної ДТП потерпілому ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому човноподібної кістки лівого променево-зап`ястного суглобу.

На етапі досудового розслідування відповідач ОСОБА_4 склав розписку про відшкодування ОСОБА_1 збитків у розмірі 1000 доларів США зі строком виконання до 2020 року. Однак, до квітня 2020 року кошти так і не надав, а згодом зовсім відмовився їх сплачувати. Відповідно до умова розписки відповідач ОСОБА_4 має сплатити на користь позивача ОСОБА_1 кошти у гривні еквівалентні 1000 доларів США, що на день написання позовної заяви складають за офіційним курсом НБУ (за 1 долар - 26,638 грн.) 26638 грн. 00 коп.

Крім того, діями ОСОБА_4 позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у позбавленні позивача права на працю та можливості заробляти собі та своїй родині на життя. Позивач втратив душевний спокій, постійно перебував у роздратованому стані, не мав засобів для забезпечення належного рівня життя своєї родини. У зв`язку зі станом здоров`я ОСОБА_1 був позбавлений можливості повноцінно пересуватися, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 40000 грн.

На виконання ухвали суду від 27.07.2020 відповідачем ОСОБА_4 були подані заперечення на позов, в яких зазначено, що в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження № 00001453 від 24.08.2019 по справі № 428/47/20 потерпілий ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження по справі та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з підстав повного примирення з обвинуваченим. Матеріальні збитки йому відшкодовані, тому претензій до обвинуваченого не має. Тобто на етапі розгляду кримінальної справи позивач ОСОБА_1 підтвердив повне відшкодування йому як матеріальної так і моральної шкоди. Ухвала суду від 06.02.2020 по кримінальній справі № 428/47/20 набрала чинності та в апеляційному порядку не оскаржувалася. За таких обставин ОСОБА_4 вважає, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 немає, тому просить відмовити у задоволенні позову останнього.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Тріфонов Є.О. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Юрченко В.Г. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 лютого 2020 року по кримінальній справі № 428/47/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим, а провадження у відношенні ОСОБА_4 було закрито. Ухвала суду набрала законної сили 13.02.2020.

31 грудня 2019 року ОСОБА_4 була складена розписка, відповідно до якої він зобов`язується відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1000 доларів США. Зобов`язувався виплачувати щомісячно в період 2020 року.

Згідно з копією листка непрацездатності серії НОМЕР_3 Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 , знаходився на амбулаторному лікуванні з 31.08.2019 по 10.09.2019.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачу, отриманої ним під час дорожньо-транспортної пригоди, яка завдана, на його думку, діями відповідача. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15.

Отже, протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року № 6-168цс13.

Так, зі змісту ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.02.2020 по справі № 428/47/20 вбачається, що 06.02.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 закрито.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 під час розгляду кримінального провадження № 00001453 від 24.08.2019 за ч. 1 ст. 286 КК України відносно ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про закриття цього кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 з підстав повного примирення з обвинуваченим. Матеріальні збитки йому відшкодовані, тому претензій до обвинуваченого не має.

Статтею 46 КК України встановлено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

З аналізу наведеної норми права, можна зробити висновок, що зазначена стаття передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності лише за наявності існування двох умов - примирення обвинуваченого з потерпілим та повного відшкодування обвинуваченим шкоди, спричиненої потерпілому. В іншому випадку застосування ст. 46 КК України є неможливим.

Враховуючи, що на підставі ст. 46 КК України ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності, суд вважає, що на момент розгляду кримінального провадження він примирився із ОСОБА_1 та повністю відшкодував йому шкоду, що підтвердив потерпілий в судовому засіданні під час розгляду цього кримінального провадження.

Ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.02.2020 набрала законної сили 13.02.2020, в апеляційному порядку не оскаржувалась.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки вважає, що завдання йому матеріальної шкоди, яка на момент розгляду цієї справи не відшкодована, позивачем не доведено.

Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду тим, що він зазнав сильних душевних страждань та хвилювань з приводу пошкодження його транспортного засобу, у зв`язку з чим змушений змінити свій звичний спосіб життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення, керуючись при цьому вимогами розумності і справедливості.

Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 5 вказаної вище постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На підтвердження моральних страждань позивачем до суду було надано Висновок за результатами дослідження емоційної сфери практичного психолога ОСОБА_5 від 25.05.2020 та копію диплома спеціаліста серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 за спеціальністю психолог.

Разом з тим, суд вважає, що надані позивачем документи, не можуть бути прийняті судом до уваги як належні та допустимі докази, оскільки вони видані не кваліфікованим психологом, який отримав відповідну ліцензію для зайняття зазначеною діяльністю відповідно до законодавства України, а, отже, будь-які видані таким психологом висновки не створюють жодних правових наслідків.

Крім того, суд вважає, що позивачем не доведено жодним належним та допустимим доказом, що він зазнав моральних страждань або інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями відповідача, вже після розгляду кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4 , адже на момент його розгляду позивач примирився з відповідачем, який повністю відшкодував йому завдану шкоду.

У зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування на користь ОСОБА_1 моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотання про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову адвоката Тріфонова Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_5 ;

- відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 17.03.2021 року.

Суддя І. С. Посохов