Справа № 661/3007/20
Провадження № 2/661/48/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

09 березня 2021 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді : Матвєєвої Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Дубовка Г.Ю.

за участю представника позивача : адвоката Каплунової В.В.

відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Суршко О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Каховка Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, посилаючись на те, що у період з 25.03.2019 року по 03.02.2020 року ним здійснювалися перекази на користь відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 73 750,00 грн., про що свідчить довідка № 7Q1HB5IIVI5PN256 від 19.05.2020 року, яка видана АТ КБ «Приват Банк». Зазначені кошти перераховувались позивачем без укладання будь-якого договору між ними, на прохання ОСОБА_1 , з яким у позивача були приятельські відносини, пов`язані з веденням спільних бізнес-проектів, як відповідач запевняв позивача, для задоволення особистих потреб. Вказані суми ОСОБА_1 обіцяв з часом повернути. Проте на момент подання позовної заяви до суду відповідач вищевказані кошти не повернув, на усні прохання не реагував, приятельські відносини між ними зіпсувалися та стали конфліктами. Між позивачем та відповідачем не виникало жодних відносин зобов`язально-правового характеру щодо вказаних грошових переказів, тому кошти перераховані за період з 25.03.2019 року по 03.02.2020 року у розмірі 73 750,00 грн. є безпідставно набутими.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошові кошти у розмірі 73 750,00 грн., а також витрати на правничу допомогу та судовий збір.

Представник позивача підтримала в судовому засіданні позовні вимоги, посилаючись на обставини позову.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу в його відсутність. Учасники справи не наполягали на його обов`язковій участі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник заперечували проти позову, вказавши, що вказані в довідці АТ «Приватбанк» грошові кошти є поверненням боргу в сумі 100 000 доларів США, вказані суми поверталися не тільки на його картковий рахунок, а й на рахунки його родичів за їх усною з ОСОБА_2 домовленістю, і наразі в провадженні різних судів до всіх його родичів ОСОБА_2 пред`явлені позови про стягнення безпідставно набутих грошових коштів всього на суму 1 000 000 грн., тому вказані кошти не є безпідставними.

З відзиву представника відповідача адвоката Суршко О.Б. вбачається, що викладені в позові обставини не відповідають дійсності, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно були приятельські стосунки та спільні інтереси в бізнес-проектах та господарській діяльності. Так, для розвитку бізнес-проекту ОСОБА_1 , на усних домовленостях, була надана ОСОБА_2 позика у розмірі 100 000 доларів США. За їхньою спільною згодою з позивачем вони домовились, що він буде повертати ОСОБА_1 кошти частинами, але він має погасити борг не пізніше січня 2021 року. Виходячи із позовної заяви ОСОБА_2 не має на меті повертати борг йому в подальшому, виконувати взяті на себе зобов`язання щодо повернення боргу. В той же час ОСОБА_2 зазначає, що усвідомлено перераховував кошти ОСОБА_1 , нібито на його прохання з умовою їх повернення, а також, сам вказує на наявність відносин, що є правовою підставою набуття коштів, а отже такі правовідносини сторін регулюються зобов`язальним правом.

В свою чергу, систематичність переказів коштів ОСОБА_2 на картку ОСОБА_1 говорить про неможливість помилкового перерахування грошових коштів.

Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України на належність, допустимість, достовірність та взаємозв`язок між собою приходить до наступного висновку.

Судом встановлено наступні обставини.

Так у період з 25.03.2019 року по 03.02.2020 року позивачем здійснювалися грошові перекази на користь відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 73 750,00 грн., про що свідчить довідка № 7Q1HB5IIVI5PN256 від 19.05.2020 року, яка видана АТ КБ «Приват Банк».

З довідки, наданої позивачем ОСОБА_2 від 19.05.2020 року № 7Q1HB5IIVI5PN256, слідує що 25.03.2019 року він переказав на картку Приват Банку через додаток «Приват 24» грошові кошти в сумі 2000,00 грн., такі ж перекази позивачем були зроблені 02.04.2019 року в сумі 10 000,00 грн., 10.04.2019 року в сумі 10 000,00 грн., 17.04.2019 року - в сумі 10 000,00 грн., 26.04.2019 року- в сумі 5 000,00 грн., 02.05.2019 року - в сумі 5 000,00 грн., 20.05.2019 року - в сумі 30 000,00 грн., 22.05.2019 року- в сумі 10 000,00 грн. та 03.02.2020 року - в сумі 750,00 грн., при цьому підстава перерахування вказаних коштів не зазначена.

З декларації ОСОБА_1 за 28.02.2017 року, яка подана за звітний період 2016 року вбачається, що він працював в м. Києві на міжрегіональній митниці ДФС на посаді головного державного інспектора, має у своїй власності земельну ділянку та заробітну плату в сумі 71390 грн.

З доказів наданих представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом О.Б. вбачається, що ОСОБА_1 , подав декларацію за період з 01.01.2018 по 05.11.2018 року, в якій було задекларовано 100 000 доларів США.

З листа Професійної спілки працівників митних органів України від 05.08.2020р. №33/057/20, слідує, що « ОСОБА_2 стверджує, що протягом часу дії Договору, зокрема в період із весни 2018 року по лютий 2020 року він із своїх банківських карт здійснював платежі на Вашу користь ( ОСОБА_1 ) та на користь осіб, яких ви вказали. Відповідно до копій банківських виписок за вказаний період ОСОБА_2 перерахував на Ваші рахунки та рахунки Ваших близьких 417,25 тис. грн., у тому числі на рахунки:

- ОСОБА_1 - 73,75 тис. грн;

- ОСОБА_3 195,0 тис. грн;»

Таким чином ОСОБА_2 у вказаному листі зазначає, що кошти, які є предметом спору у вказаній справі він перераховував Відповідачу в якості оплати за Договором суборенди будинку, що знаходиться в реабілітаційному центрі «Конча-Заспа» Професійної спілки працівників митних органів України.

З роздруківки судових засідань з сайту «Судова Влада» України вбачається, що в Дарницькому районному суді м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів, в якій відповідно до позовної заяви, долученої відповідачем предметом спору є теж грошові кошти, перераховані ОСОБА_2 нібито безпідставно на картку ОСОБА_3 .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставної набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинита на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2014 року № 6-122цс14.

Відповідно до ч. з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадів встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наданих суду доказів, а також обставин викладених в позові і заперечень відповідача, суд вважає, що між сторонами виникли відносини зобов`язального характеру, про що свідчить періодичність перерахованих грошових коштів позивачем на картковий рахунок відповідача ОСОБА_4 та його колишньої дружини ОСОБА_3 , а також інших осіб, до яких позивачем пред`явлені позови, тому твердження позивача про безпідставність перерахованих грошових коштів не знайшло підтвердження під час судового розгляду справи. Крім того, в доказах відповідача зазначається, що ОСОБА_2 звертаючись до інших установ, зазначав підставою перерахування тих же самих грошових коштів, на які посилається у вказаному позові, існування зобов`язань перед ОСОБА_1 , які він виконував за дорученням третьої особи.

Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов`язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не ст. 1212 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст.1212 ЦК України.

З цих підстав у позові ОСОБА_2 слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у виді сплати судового збору не підлягають стягненню з відповідача у зв`язку із відмовою в задоволенні позову.

Керуючись ст. 1212, 11,15-16, 177,202-208,218,509,526-527,530,1046-1047 ЦК України, ст.6-16, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Новокаховський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 16.03.2021 року.

Суддя Н. В. Матвєєва