Справа № 495/4722/20
№ провадження 2/495/947/2021
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

10 лютого 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1

від представника відповідачки: ОСОБА_2 - адвоката Берлінського О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 495/4722/20

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів

В С Т А Н О В И В :

11.08.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідачка) про зменшення розміру аліментів (а.с.1-3).

Так, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які він сплачує на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі виконавчого листа по справі 1505/226/2012 з ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму у розмірі 1 200 грн., з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі № 495/4722/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Справу призначено до судового розгляду (а.с.18-19).

Відповідно до ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд даної справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

24.12.2020 року від відповідачки - ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідно до якого відповідачка просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з наступних підстав (37-39).

Відповідачка зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства саме її, як стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. Крім цього вказує, що протягом усього часу стягнення аліментів позивач ухиляється від їх сплати, а з метою уникнення відповідальності деякі місяці сплачував аліменти в розмірі 20 або 40 гривень на місяць. За період з січня 2012 року по листопад 2020 року, позивач повинен був сплатити 105 020,15 грн., проте фактично сплатив лише 32 781,58 грн., а його борг складає - 72 238,57 грн. Відповідачка зауважує, що всі витрати по утриманні доньки несе вона сама, а позивач є фізично здоровою людиною та здатний працювати, також на її утриманні перебуває ще одна малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після смерті її батька - ОСОБА_5 , всі витрати по утриманню дитина вона несе одноособово. Вважає, що позивачем жодним чином необґрунтовано розмір аліментів в сумі 1 200 грн., не надано жодних доказів, підтверджуючих того, що саме такий розмір аліментів може забезпечити рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Позивачем не доведено факт суттєвої зміни його майнового стану протягом останнього часу, в той же час за останній період часу в житті відповідача відбулися суттєві зміни, як в сімейному так і в майновому стані.

На підставі наведеного відповідачка просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, які вважає незаконними та необгрунтованними.

09.02.2021 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла уточнена позовна заява та відповідь на відзив відповідачки ОСОБА_2 (а.с.55, 56-57).

Так, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які він сплачує на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі виконавчого листа по справі 1505/226/2012 з ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частину від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Крім цього, позивач зазначив, що він не відмовляється та ніколи не відмовлявся від сплати аліментів на користь колишньої дружини - ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З дня подачі позову про зменшення розміру аліментів, він щомісяця продовжував сплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання доньки. Між тим зазначив, що 03.06.2016 року він одружився з іншою жінкою - ОСОБА_6 та в них народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 донька - ОСОБА_7 . Позивач вказує, що на теперішній час його друга дружина подала позов до суду про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, у зв`язку з чим в нього вже також існує заборгованість по аліментах. Зауважив, що він фізично не може її погасити, так як весь заробіток йде на сплату аліментів. На теперішній час він офіційно працює охоронцем на фірмі «Рута» та його заробітна плата складає близько 4 700 гривень, більше половини його доходів йде на погашення заборгованості по аліментам та на плату аліментів, йому залишається близько 2 000 гривень на проживання до наступного місяця, купити продукти, оплатити комунальні послуги, утримувати другу дружину та спільну доньку.

На підставі наведеного позивач просить задовольнити у повному обсязі уточнену позовну заяву.

Позивач - ОСОБА_1 , в судовому засіданні просив суд зменшити розмір стягуваних з нього аліментів відповідно до уточненої ним позовної заяви.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Берлінський О.А. в судовому засіданні позовну заяву не визнав в повному обсязі, так як вважає, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім цього, належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача, які б стали підставою для перегляду розміру раніше встановлених аліментів, а також не доведено зміну його матеріального становища у порівняні з його матеріальним становищем на момент винесення судового рішення про стягнення аліментів від 06.03.2012 року. Стосовно уточнених позовних вимог позивача про зміну розміру аліментів на 1/3 частину, адвокат Берлінський О.А. в інтересах відповідачки зазначив, що це навпаки більший розмір аліментів, ніж встановлений раніше відповідно до рішення суду від 06.03.2012 року, та у такому випадку він згоден з уточненою позовною заявою.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази та вислухавши думку всіх учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 06.03.2012 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

За твердженням позивача, з 2012 року по теперішній час він періодично оплачував аліменти, так як працював то офіційно, то не офіційно. Останнє офіційне місце його роботи ПП «ВАТ», звідки його було звільнено у 2017 році за згодою сторін, про що свідчить копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с.8).

03.06.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено шлюб виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 9, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народилася донька - ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7).

Позивач зазначає, що на теперішній час в нього не має офіційного працевлаштування, він не відмовляється надавати кошти на утримання доньки - ОСОБА_3 , однак розмір встановлених аліментів ставить його у скрутне матеріальне становище, що і призвело до заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням.

Крім цього, позивач зауважив, що він має ще обов`язок по утриманню доньки - ОСОБА_7 , від другого шлюбу, так як його нова дружина має мінливий, не постійний заробіток та не може офіційно працевлаштуватися.

Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням суду або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов`язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання.

У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 Кримінального кодексу України.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

Так, при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків на користь дитини, суд має враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Зокрема, чим гірше стан здоров`я дитини, тим більше коштів на утримання вона потребує. Так, якщо дитина є інвалідом, страждає на тяжке захворювання або їй заподіяно каліцтво, суд повинен вважати такі обставини підставою для збільшення розміру аліментів.

При розгляді справи про стягнення аліментів при визначенні їх розміру, суд повинен враховувати також стан здоров`я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Дана норма передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення, відповідно до змісту ч.1 даної статті.

Згідно із положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», з 01.01.2021 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений в розмірі 1921 грн. (50 % = 960,5 грн.), а для дітей віком від 6 до 18 років - 2 395 грн. (50 % = 1 197,50 грн.).

У зв`язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров`я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов`язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення.

Якщо розмір аліментів було визначено за рішенням суду, заінтересована особа вправі звернутися з позовом до суду про його збільшення або зменшення.

У разі задоволення позову аліменти на дитину у зміненому розмірі будуть стягуватися від дня набрання чинності рішення суду, а не від дня пред`явлення позову.

Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та позивачем - ОСОБА_1 , не представлено до суду жодних доказів, які б свідчили про зміну матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення його здоров`я, як платника або одержувача ( ОСОБА_2 ) аліментів.

Крім того, суд відхиляє доводи позивача про необхідність зменшення розміру аліментів на користь відповідачки, у зв`язку з тим, що на його утриманні перебуває ще дитина, так як необхідність утримувати інших неповнолітніх дітей не виключає обов`язку позивача надавати матеріальну допомогу відповідачці, яка її потребує.

Також, суд не приймає до уваги уточнену позовну заяву позивача від 09.02.2021 року про зменшення розміру аліментів з ј частина на 1/3 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як вказані вимоги взагалі суперечать предмету позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, а також суперечать вимогам діючого законодавства України.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про необґрунтованість та неправомірність позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, у зв`язку з чим такий позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст. 7, 141, 180, 182-183, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Мишко