Справа № 454/1401/13-ц Головуючий у 1 інстанції Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/811/26/21 Доповідач в 2-й інстанції Бойко С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Шеремети Н.О.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , його представника

ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , її представника

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Сокальська державна нотаріальна контора, Скоморохівська сільська рада, правонаступником якої є Сокальська міська рада Львівської області, ОСОБА_5 , його законний представник ОСОБА_6 , приватний нотаріус Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І., про визнання недійсними заповіту та свідоцтв про право на спадщину, скасування державної реєстрації, визнання факту прийняття спадщини, визнання недійсною відмову від частки у спадщині,

в с т а н о в и в:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (а.с.2-7 т.1), уточненим заявами про збільшення позовних вимог (а.с.200-201, 205 т.2, а.с.227 т.3), в якому остаточно просив:

визнати недійсним заповіт від імені його батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений 28.12.1993 року секретарем Скоморохівської сільської ради Сокальського району Гібляк Н.Я. і зареєстрований в реєстрі за №19;

визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_7 , видане Сокальською державною нотаріальною конторою ОСОБА_8 13.02.2003 року та зареєстроване в реєстрі за №1-377;

визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 , видане Сокальською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 06.05.2010 року та зареєстроване в реєстрі за №1-531;

скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2003 року, виданого Сокальською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №1-377;

скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2010 року, виданого Сокальською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №1-531;

визнати факт прийняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном;

визнати факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружиною ОСОБА_9 , шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, та факт постійного проживання нею із спадкодавцем ОСОБА_8 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визнати недійсним/нікчемним заповіт від імені його матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчений 31.01.2012 року приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. та зареєстрований у реєстрі за №317;

визнати недійсною відмову його матері ОСОБА_9 від належної їй частки у спадщині після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її дочки ОСОБА_8 , яка була оформлена заявою від 31.01.2012 року, посвідченою приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. та зареєстрованою в реєстрі за №318.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 26 травня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним заповіт від імені батька ОСОБА_1 ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений 28.12.1993 року секретарем Скоморохівської сільської ради Сокальського району Львівської області Гібляк Н.Я. і зареєстрований у реєстрі за №19.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_1 ОСОБА_7 , видане Сокальською державною нотаріальною конторою його сестрі ОСОБА_8 13.02.2003 року та зареєстроване в реєстрі за №1-377.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 , видане Сокальською державною нотаріальною конторою її дочці ОСОБА_3 06.05.2010 року та зареєстроване в реєстрі за №1-531.

Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2003 року, яке видане в Сокальській державній нотаріальній конторі та зареєстроване у реєстрі за №1-377.

Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2010 року, яке видане ОСОБА_3 в Сокальській державній нотаріальній конторі та зареєстроване у реєстрі за №1-531 .

Визнано факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу у володіння та управління його спадковим майном.

Визнано факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружиною ОСОБА_9 , шляхом фактичного вступу у володіння та управління його спадковим майном, та факт постійного проживання нею із спадкодавцем ОСОБА_8 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано нікчемним заповіт від імені матері ОСОБА_1 ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчений 31.01.2012 року приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. і зареєстрований в реєстрі за №317.

В інших позовних вимогах відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті вартості криміналістичної експертизи з дослідження почерку в сумі 3700 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 95 грн. 60 коп. та понесені витрати на правову допомогу в сумі 3667 грн.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати лише в частині задоволення його позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_9 із спадкодавцем ОСОБА_8 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цієї вимоги.

Зазначав, що хоча ця вимога і була ним заявлена, однак, така не підлягала задоволенню, оскільки жодними доказами не підтверджується факт проживання його матері ОСОБА_9 із спадкодавцем ОСОБА_8 на момент смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертав увагу, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були зареєстровані за різними адресами, про що в справі є відповідні письмові докази.

До апеляційної скарги позивач ОСОБА_1 долучив заяву (а.с.190 т.5), в якій просив прийняти відмову від позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_9 із спадкодавцем ОСОБА_8 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказану заяву позивач та його представник підтримали в судовому засіданні апеляційного суду, розуміючи наслідки такої відмови.

Заперечень від сторони відповідача ОСОБА_3 не поступило.

У судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, а тому вирішення даної заяви можливе у їхній відсутності, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заявлених вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 49 ЦПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За загальним положенням, яке міститься в частині першій статті 206 ЦПК України, також передбачено, що позивач може відмовитись від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про цю процесуальну дію, незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Частиною третьою статті 206, пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Частиною другою статті 256 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи викладене та вимоги статті 13 ЦПК України, в якій закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства розгляд цивільної справи не інакше як за зверненням особи, та подану позивачем письмову заяву про відмову від однієї з позовних вимог, яка відповідає вимогам статті 206 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку про прийняття такої відмови позивача, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції у названій вище частині в частині визнання факту постійного проживання ОСОБА_9 із спадкодавцем ОСОБА_8 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 необхідно визнати нечинним і закрити провадження у справі в цій частині позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 206, 367, 373, 381, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

прийняти відмову ОСОБА_1 від позовної вимоги до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_9 із спадкодавцем ОСОБА_8 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 травня 2020 року в частині визнання факту постійного проживання ОСОБА_9 із спадкодавцем ОСОБА_8 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати нечинним.

Провадження у справі в частині позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_9 із спадкодавцем ОСОБА_8 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Повний текст ухвали складений 16 грудня 2021 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

Н.О. Шеремета