Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/2773/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ярмола О. Я. розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Сергач Артема Влдиславовича про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

15.03.2021 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Росвен Інвест Україна», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підляає виконанню яка подана представником позивача адвокатом Сергач А.В. Одночасно з подачею позову, представник заявника подав заяву про забезпечення вищевказаного позову шляхом зупинення виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, вчинений 01.02.2021 року, реєстровий номер 17220.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 оспорюється правомірність вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, який прийнятий до виконання та проводяться виконавчі дії з його примусового виконання. Представник заявника зазначає, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 .

Зазначає, що у 2011 році між позивачем та АТ «Дельта Банк» був укладений кредитний договір. Даний кредитний договір було виконано позиваем у повному обсязі біль ніж п`ять років тому. Відповідач звертаєтся до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису , зобов`язання по якому позивачем виконано більше ніж три роки тому, тому зазначений виконавчий напис вчинений з порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову слід розуміти обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволенню вимог позивача (заявника), вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Так, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно з ч. 3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. відкрито виконавче провадження №564450218, з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Горай О.С. №17220, постагово. викоавця було звернуто стянення на заробітну плату, песію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та не застосування заходів забезпечення позову може утруднити виконання майбутнього рішення суду, тому заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Як передбачено ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Слід зазначити, що ухвала суду про забезпечення позову згідно з ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, яке відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

На підставі викладено та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 149-153, 157, 258, 353,354 ЦПК України, Конституцією України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника заявника ОСОБА_1 , адвоката Сергач А.В. про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 01.02.2021 року за реєстровим №17220, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. , до набрання рішенням суду у справі законної сили.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та Приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Табінському О.В.

Роз`яснити, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

СуддяО. Я. Ярмола