Справа № 653/1244/20
Провадження № 2/653/419/21
Генічеський районний суд Херсонської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мироненко Т.А., представника позивача Самойленко П.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу, -
В судовому засіданні представник позивача адвокат Самойленко П.М. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом оголошення на веб-сайті судової влади
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
У відповідності до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно ч. 1ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Судом встановлено, що згідно копії Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5251150, укладеного 01.09.2015 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_4 - ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2102», д/н НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.
Крім того, відповідно до вироку Генічеського районного суду Херсонської області від 23.12.2016 року встановлено, що 26.08.2016 року біля 18:40 години ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 2102, д/н НОМЕР_1 , рухаючись по автошляху Генічеськ - Стрілкове, в районі бази відпочинку «Промінь», розташованої по вул. Набережній, 36 с. Генічеська Гірка, Генічеського району, Херсонської області в порушенні вимог Правил дорожнього руху України п.п.14.2 в) Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, не впевнившись в небезпеці свого маневру, допустив необачність і здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, що призвело до контактування з автомобілем ВМW М5, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , що рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок вказаних подій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вказані наслідки знаходяться в причинному зв`язку з грубим порушенням Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_3 , а саме: п.п. 14.2. Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Так, вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 23.12.2016 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
26.08.2016 року власник пошкодженого автомобіля ВМW М5, д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_6 звернувся до страховика ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АІ/5251150 від 01.09.2015 року, що підтверджується копією такої заяви.
Згідно копії страхового акта № ОЦ/123/450/16/0516 від 28.07.2017 року - ПрАТ «УПСК» була виплачена ОСОБА_6 страхове відшкодування в розмірі 44 500,00 грн.
Після проведення виплати ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" пред`явило вимогу ОСОБА_3 про відшкодування у добровільному порядку витрат у порядку регресу, направивши лист від 14.08.2017 року за № РУ/123/450/16/0516, однак доказів отримання вказаної вимоги позивачем суду не надано.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
16.03.2020 року між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (новий кредитор) укладено договір № 13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до вимог п. 2.1 якого первісний кредитор відступив (передав) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набув право вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування згідно реєстру прав вимог.
Отже, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АІ/5251150 від 01.09.2015 року, в зв`язку з неповідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду.
У підпункті "ґ" 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.
Факт неповідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях.
Це узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16 та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №208/7291/13.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, встановивши, що факт настання страхового випадку сторонами не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач ОСОБА_3 як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до кримінальної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, узгодила із потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його, тому на думку суду твердження позивача про те, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку є підставою для пред`явлення регресного позову, не ґрунтується на правильному застосуванні підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпункту "ґ" 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Крім того судом не встановлено та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , який є правонаступником ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія", не доведено, що відсутність письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду призвело до необґрунтованих виплат.
Виходячи з вище наведеного суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог суд покладає на позивача.
Керуючись ст.ст.141,259,263-265,268,354 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу відмовити повністю.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Херсонського апеляційного суду в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 20.12.2021 року.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова