П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року м. Київ

Справа № 761/39235/20

Провадження: № 22-ц/824/5433/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.

суддів Іванової І.В., Пікуль А.А.

секретар Гулієв М.Д.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді Саадулаєва А.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 березня 2017 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 130 000 доларів США зі строком повернення до 01.08.2020 року, про що свідчить відповідна розписка. Оскільки відповідач зобов`язання за договором позики у встановлений договором строк не виконав, на неодноразові звернення щодо повернення боргу не відреагував, просив суд стягнути з відповідача на свою користь 130 000 доларів США.

В подальшому, 12 січня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, зареєстроване за ОСОБА_2 , а саме на:

квартиру, загальною площею 99.5 кв.м., житловою площею 53.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

гаражний бокс за номером АДРЕСА_2 ;

квартиру, загальною площею 70.7 кв.м., житловою площею 41.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1/2 частку квартири, загальною площею 78.60 кв.м., житловою площею 55.70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

земельну ділянку, кадастровий номер :01:028:0124, площею 0,1000 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14;

житловий будинок, загальною площею 142,39 кв.м., житловою площею 53.46 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14;

квартиру, загальною площею 73.4 кв.м., житловою площею 29.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

В обґрунтування поданої заяви посилався на те, що у грудні він, позивач, дізнався про те, що відповідач почав здійснювати продаж належного йому майна. На сайті продажу майна відповідачем було розміщено оголошення про продаж кватири. Відповідач ухиляється виконувати зобов`язання за договором позики в позасудовому порядку, у випадку реалізації належного йому майна, рішення суду у випадку задоволення позову буде неможливо виконати, а відтак наявні підстави для забезпечення позову в обраний спосіб.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції формально вирішив порушене ним питання, не звернув уваги на те, що у заяві про забезпечення позову зазначено про те, що відповідач відмовився повертати позику, і його дії щодо реалізації належного йому майна свідчать про уникнення від виконання майбутнього рішення суду у разі його задоволення. Вказував, що суд першої інстанції, у разі існування у нього сумніві щодо поданих доказів, мав право призначити розгляд заяви про забезпечення доказів в судовому засідання, проте таких дій не вчинив, чим позбавив його, ОСОБА_1 реальної можливості отримати ефективний засіб захисту та відновлення порушеного права.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні адвокат Аполонов О.В. в інтересах ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що заходи забезпечення позову, на застосуванні яких наполягає позивач, не ґрунтуються на вимогах необхідності, достатності, та співмірності із заявленими позовними вимогами, окрім того, з наданих позивачем доказів не можливо встановити яка саме особа подала оголошення про продаж квартири.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 кошти у розмірі 130 000 доларів США за договором позики від 15.03.2017 року.

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , заявник посилався на значну суму коштів, яка у випадку задоволення позову підлягає поверненню відповідачем, та ту обставину, що відповідач не вчиняє жодних дій з метою повернення позики, а тому може умисно продати належне йому майно чи вчинити відносно нього будь-які інші правочини, що в подальшому значно утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Зміст заяви про забезпечення позовусвідчить про те, що така відповідає встановленим ст.151 ЦПК України вимогам, містить посилання на обставини справи, причини, у зв`язку із якими необхідно забезпечити позов, та вид його забезпечення.

Викладені обставини, ураховуючи положення статті 151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом свідчить про наявність спору між сторонами, а оскільки предметом позову є значна сума грошових коштів (130 000 доларів США), накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу на праві власності, гарантуватиме реальне виконання майбутньогосудового рішення у разі задоволення позову.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки заявлений позивачем вид заходу забезпечення позову є обґрунтованим та доцільним в рамках даної справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

За змістом вказаної норми, арешт може бути накладено лише на майно, яке належить на праві власності відповідачу.

Разом з тим, колегія суддів вважає неспівмірним обраний заявником захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача заявленим позовним вимогам.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову заявником ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна, належного відповідачу, на яке він просив накласти арешт. Вказане питання також не було досліджено судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

Виходячи із загальновідомих обставин щодо вартості нерухомості у місті Києві та з урахуванням ціни позову у розмірі 130 000 доларів США, колегія суддів дійшла висновку, що накладення арешту на квартиру, загальною площею 99.5 кв.м., житловою площею 53.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, та на гаражний бокс АДРЕСА_9, які належать ОСОБА_2 , забезпечить виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги шляхом скасування ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року та постановлення нової ухвали про часткове задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, загальною площею 99.5 кв.м., житловою площею 53.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, та та на гаражний бокс АДРЕСА_9, які належать ОСОБА_2 на праві власності.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення, визначені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, судом не встановлені.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року скасувати та постановити нову про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Накласти арешт на квартиру, загальною площею 99.5 кв.м., житловою площею 53.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, та на гаражний бокс АДРЕСА_9, які належать ОСОБА_2 .

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

Строк пред`явлення до виконання - три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_8 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді І.В. Іванова

А.А. Пікуль