Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

учасників справи:

представника позивача ПАТ «Київводокканал» - Махмет Б.Ю.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 8784,32 грн; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач всупереч умовам договору та нормам чинного законодавства зобов`язання щодо оплати спожитих у спірний період послуг з водопостачання та водовідведення не виконувала належним чином, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, на яку нараховано інфляційні втрати та проценти річних, у відповідності до ст. 625 ЦК України. Просить вирішити питання судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України. Позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду заяву, яку суду розцінює як відзив на позов, яка містить заперечення на нього. Наводить аргументи про те, що станом на 11 листопада 2021 року наявна переплата за отримані фактичні послуги, що підтверджено відомостями показників лічильників. У зв`язку із цим, просить у позові відмовити.

Позивачем подано до суду заяву про закриття провадження у справі в частині сплати основного боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору. В іншій частині позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення основної суми. Просить стягнути три відсотки річних та інфляційні втрати.

У судовому засіданні відповідач не заперечив проти закриття провадження в частині основної суми. Разом із тим, просить відмовити у стягненні три відсотки річних та інфляційні втрати у зв`язку із тим, що заборгованість виникла не через несплату такої, а через проведення перерахунку за фактично спожиті послуги.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем за адресою - АДРЕСА_1 .

05 серпня 2014року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення щодо публічного договору (оферти) про надання Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Цим повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору.

Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

У відповідності до п. 1.1 Договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати боржнику відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а Боржник зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пункти 1, 10 п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається зі змісту ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

За приписами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ст. 26 вказаного Закону договір на надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води, послуг з водовідведення, що укладаються із споживачем - фізичною особою, є договором приєднання.

Статтею 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить.

Згідно зі ст. 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язанні оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Суд установив, 03 січня 2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Відтак, відповідач є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води з використанням внутрішньобудинкових систем на підставі вищевказаних договорів.

Згідно вказаних договорів позивач зобов`язується надавати послуги холодної та гарячої води з використанням внутрішньобудинкових систем, а відповідач - своєчасно оплачувати надані послуги.

Із наданої ПрАТ АТ «Київводоканал» копії розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 серпня 2014 року по 30 червня 2021 року борг ОСОБА_1 склав 4957,17 грн.

Відповідач надав заперечень проти розрахунку основної суми боргу, адже здійснено перерахунок до фактичних показників лічильників та встановлено переплату за послуги постачання холодної води та водовідведення, що підтверджено наявними у справі доказами.

Обставина відсутності основного боргу також підтверджена довідкою позивача від 30 вересня 2021 року № 12168/8/8/02-21.

Відтак, суд прийшов до переконання про те, що основна сума боргу за період з 01 серпня 2014 року по 30 червня 2021 року, яка складала у розмірі 4957,17 грн відсутня, що підтверджено доказами та відсутністю заперечень із сторони позивача.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року № 638/3792/20.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу за житлово-комунальні послуги у розмірі 4957,17 грн закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо застосування до спірних правовідносин норм ст. 625 ЦК України, суд прийшов до наступного.

Позивач просить стягнути з відповідача за прострочення грошового зобов`язання три відсотки річних у сумі 810,58 грн та інфляційні втрати у сумі 3016,57 грн. Дані обставини підтверджено розрахунком заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 серпня 2014 року по 30 червня 2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 цієї статті).

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, який у силу ч.4 ст.264 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Із матеріалів справи суд установив, що заборгованість виникла у відповідача не у зв`язку із несвоєчасною оплатою за отриманні житлово-комунальні послуги, а через невідповідність показників лічильників їх фактичним даним, які надалі були відкориговані, що підтверджено даними, які містяться у матеріалах справи.

Таким чином, відповідачем не було здійснено прострочення оплати за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, а відтак відсутні підстави для застосування статті 625 ЦК України та стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення грошового зобов`язання, а відтак у цій частині позову необхідно відмовити.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Таким чином, позивачу необхідно повернути сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн, згідно з платіжного доручення від 12 серпня 2021 року № 4391.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 255, 259, 265, 273, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 в частині про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 4957,17 грн - закрити.

В частині позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 810,58 грн та інфляційних втрат у розмірі 3016,57 грн - відмовити

Повернути Приватному акціонерному товариству «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір у розмірі 2270,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 12 серпня 2021 року № 4391.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» (місцезнаходження - місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок № 1-А, );

відповідач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складено 10 грудня 2021 року.

Суддя О. І. Якимець