Ухвала

16 березня 2021 року

м. Київ

справа № 607/19559/14-ц

провадження № 61-14603ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Костецький Юрій Георгійович, про визнання недійсним генерального договору про надання кредитних послуг № BL4408 від 21 травня 2008 року та договору іпотеки нерухомого майна від 21 травня 2008 року,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2020 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 звернулась до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду засобами поштового зв`язку з касаційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для надання документу, що підтверджує сплату судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2020 року відмовлено ОСОБА_2 узадоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, продовжено заявниці строк для усунення недоліків касаційної скарги, вказаних в ухвалі Верховного Суду від07 жовтня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року продовжено ОСОБА_2 строк для усунення недоліків касаційної скарги, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2021 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про зменшення сплати судового збору, продовжено заявниці строк для усунення недоліків касаційної скарги, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року.

Так, заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у визначеному в ухвалі Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року розмірі (7 308 грн).

15 березня 2021 року від ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку надійшла заява, в якій вона просить зменшити розмір сплати судового збору до 5% від отриманого доходу за рік, а саме - до 2 788 грн, з посиланням на скрутний майновий стан.

Дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зменшення ОСОБА_2 розміру сплати судового збору, з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але

не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами

є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком

до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої

чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх

чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними

чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати

на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

ОСОБА_2 не надано належних доказів на підтвердження того, що 5 відсотків розміру річного її доходу за попередній календарний рік не перевищує розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги (7 308 грн), а тому відсутні підстави для зменшення їй розміру сплати судового збору.

Так, надані заявником відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 354 від 03 березня 2021 року та довідка про доходи № 771711 від 25 лютого 2021 року містять інформацію про отримані заявником доходи за період з 01 кварталу 2020 по 04 квартал 2020 року, а тому не мають вирішального значення при розгляді поданого клопотання, з огляду на те, що касаційна скарга ОСОБА_2 була подана у жовтні 2020 року.

За таких обставин, у задоволенні клопотання про зменшення розміру належних до оплати судових витрат слід відмовити.

Для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 8 Закону «Про судовий збір» скаржнику необхідно було надати довідку з органу Державної податкової служби України про розмір доходів за попередній календарний рік, яка підтверджує, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік.

Наведені висновки відповідають правовій позиці, викладеній у постанові Великої Палати Верховного суду від 11 листопада 2020 року у справі № 9901/77/20 (провадження № 11-131заі20).

Про необхідність надання доказів на підтвердження розміру доходу за повний рік, що передує поданню касаційної скарги, було зазначено в ухвалі Верховного Суду від 12 лютого 2021 року.

Таким чином, заявником не усунуто недоліки касаційної скарги щодо сплати судового збору у визначеному в ухвалі Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року розмірі або щодо належного обґрунтування підстав для задоволення клопотання про зменшення розміру сплати судового збору.

Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 393 ЦПК України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Таким чином, на підставі статті 393 ЦПК України касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року необхідно визнати неподаною та повернути.

Одночасно суд має роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Костецький Юрій Георгійович, про визнання недійсним генерального договору про надання кредитних послуг № BL4408 від 21 травня 2008 року та договору іпотеки нерухомого майна від 21 травня 2008 року, визнати неподаною та повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко