Справа № 761/8264/20
Провадження № 2/761/1713/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участі секретаря: Савенко О.І.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач), третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просила стягнути з відповідача суму матеріального збитку - 19 399 грн., моральну шкоду - 128000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що18.02.2019 року приблизно о 08 годині 35 хвилин, ОСОБА_4 рухаючись на транспортному засобі «DaewooLanos», державний номерний знак НОМЕР_1 по Голосіївському проспекту в м. Києві, порушила правила безпеки дорожнього руху та здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка рухаючись по пішохідному переходу, намагалась перетнути проїжджу частину.Постановою Голосіївського районного суду від 28.10.2019 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 буди спричинені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана правої тім`яної області, забій правого ліктьового, колінного суглобів, пошкодження зв`язкового апарату правого гомілково-ступневого суглоба. Так позивачу було спричинено матеріальну шкоду, яка виразилася у придбанні медикаментів, медичного інвентарю, медичного обстеження. Всього на лікування було витрачено 8000 гривень. До того ж, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний позивачу одяг, а саме: зимова куртка торгівельної марки «NewBalance» вартістю 5500 гривень та сукня торгівельної марки «Stradivarius» вартістю 899 гривень, а всього на загальну суму 6399 гривень. Крім того, у зв`язку з отриманою травмою ноги, ОСОБА_3 тривалий час пересувалась на таксі, на послуги якого за весь період лікування було витрачено 5000 гривень. Крім матеріальної шкоди, ОСОБА_3 була заподіяна моральна шкода, яку позивач оцінює у 128 000 гривень.

Ухвалою суду від 27.03.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

09 червня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем зазначено, що позов подано до неналежного відповідача, оскільки 06.09.2018 року між відповідачем та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів№ 97-5001-18-00672. Відповідно до умов страхового договору застраховано відповідальність відповідача за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка може статися за участь страхувальника. На підставі зазначеного договору відповідачу видано поліс страхування АМ/6506933. Строк дії полісу до 14.09.2019. Пунктом 4 полісу визначено ліміт відповідальності, який становить 200 000,00 гривень за завдання шкоди життю та здоров`ю третіх осіб. Відповідач у строки та у порядку, передбаченому законодавством, повідомила страховика про дорожньо-транспортну пригоду, заяву якої було зареєстровано за № 26545.Відповідно для отримання страхового відшкодування потерпілий, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає заяву про страхове відшкодування, і лише у разі недостатності страхової виплати особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Також відповідачем у відзиві зазначено, що позивачкою не надано доказів на підтвердження вартості лікування та призначення лікування лікарем, доказів отримання вказаних у позові травм саме внаслідок ДТП. Позивачем не надано доказів вартості одягу, та доказів того, що саме цей одяг було пошкоджено. Матеріали справи не місять доказів понесення витрат позивача на послуги таксі, а також їх зв`язок з отриманою травмою. Позивачем не доведено, що її душевні хвилювання були пов`язані з ДТП. Враховуючи вищевикладене, відповідачка просила у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив від 17.08.2020 року, позивачка зазначила, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерплий не був. Закон надає потерпілому право отримати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його.

У заперечення на відповідь на відзиві від 18.08.2020 року відповідачем зазначено, що страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника.

03 лютого 2021 року на адресу суду надійшли письмові пояснення ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» щодо позовних вимог, у яких останні зазначили, що станом на 25.01.2021 року потерпіла до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування не зверталась та жодних документів не надавала.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив суд про його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлення належним чином, направила до суду письмові пояснення щодо позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 18.02.2019 року о 08 год. 35 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Деу» д.н.з. НОМЕР_2 в м. Києві по пр-ту Голосіївському, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагувала на її зміну, рухаючись у лівій смузі руху перед регульованим пішохідним переходом, коли автомобіль, який рухався в правій смузі руху зменшив швидкість та зупинився, в свою чергу не зменшила швидкість та не зупинилась, в результаті чого здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_3 , що призвело до отримання тілесних ушкоджень пішоходом.

Постановою Голосіївського районного суду від 28.10.2019 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_4 застрахована ПрАТ «Страхова група «Українська страхова група» на умовах обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів за полісом АМ/6506933, строк дії полісу до 14.09.2019 року, з лімітом страхової відповідальності 200 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, третя особа як страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування шкоди отриманої внаслідок ДТП з урахуванням ліміту страхової відповідальності, а різницю між реальними збитками і страховим відшкодуванням згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відповідні роз`яснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Відповідно до п. 1 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Вказана позиція знайшла своє підтвердження у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Зокрема у п. 74 Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачка не зверталась до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування та жодних документів не надавала.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди пред`явлено позивачем до неналежного відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем була заподіяна позивачу моральна шкода в результаті ДТП. Проте, позивач не зверталась до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про відшкодування моральної шкоди.

Однак, враховуючи усі встановлені судом по справі обставини, суд знаходить можливу суму відшкодування моральної шкоди страховиком, 5 відсотків страхової виплати за шкоду, недостатньою для відшодування моральної шкоди.

Разом з тим, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 128000 грн. занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн.

Таким чином, відповідач повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 1500,00грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 15,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

КеруючисьЗакон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 23, 1187, 1194 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 82, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1500,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та 15,00 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

СУДДЯ М. А . РИБАК

Повний текст рішення складено 16.03.2021 року.