05.03.2021 Справа № 363/1239/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Щур А.Б., за участю прокурора Кривошея С.В., представника відповідача Савицького А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні за цивільну справу за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року заступник прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Волинській області матеріальну шкоду в розмірі 50934 гривень 29 коп. та стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Волинської області судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у справі № 1340/6082/18, залишеним без змін постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 року та Верховного суду від 31.10.2019 року, задоволено позову заяву ОСОБА_2 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 24.12.2019 року кошти середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах стягнення за один місяць в сумі 15 530, 06 грн. на виконання вищезазначених судових рішень виплачені управлінням ОСОБА_2 28.03.2019 року, решта суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу виплачена 18.07.2019 року. Таким чином, не підлягає доказуванню та обставина, що ОСОБА_2 наказом виконувача обов`язків голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_1 від 26.11.2018 року № 139-то звільнено незаконно, оскільки ця обставина встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили. Оскільки звільнення ОСОБА_2 здійснено з порушенням закону, на ОСОБА_1 , як на особу, за наказом якої проведено звільнення, покладається обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області. На підставі викладеного, заступник прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення по справі в яких просив проводити розгляд справи без його участі.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Волинській області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення по справі в яких просив проводити розгляд справи без його участі, вказав, що відсутні підстави для покладення на відповідача матеріальної відповідальності за шкоду.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Савицький А.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що не встановлено фактичних обставин, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 умислу на заподіяння шкоди внаслідок звільнення ОСОБА_2 , просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Раніше надавав письмовий відзив на позовну заяву,

Вислухавши пояснення прокурора та представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Савицького А.О., дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.03.2017 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду заступника начальника - начальника Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Волинській області як такий, що визначений переможцем конкурсу.

Наказом в.о. голови Держгеокадастру Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_1 «Про звільнення ОСОБА_2 » №139-то від 26.11.2018, відповідно до п.3 ч.1 ст.83 Закону України «Про державну службу», п.1 ст.36 КЗпП України останнього звільнено з посади заступника начальника - начальника Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Волинській області за угодою сторін, на підставі пункту 3 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» та пункту 1 статті 36 Кодексу Законів про працю України. Як підставу звільнення зазначено заяву ОСОБА_2 , лист Мінагрополітики від 22.11.2018 №37-25-7/25637.

29.11.2018 Держгеокадастром у Волинській області на підставі наказу Держгеокадастру «Про звільнення ОСОБА_2 » №139-то від 26.11.2018, прийняло наказ № 309-к, яким оголошено наказ Держгеокадастру від 26.11.2016 №139-то «Про звільнення ОСОБА_2 ». Пунктом другим цього наказу визначено, що днем звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника - начальника Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Волинській області слід вважати перший день виходу на роботу після тимчасової непрацездатності, оскільки в період з 23,11.2018 року по 30.11.2018 року ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні (листок непрацездатності серії АДД № 874631 від 30.11.2018 року).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у справі № 1340/6082/18 визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 26.11.2018 року № 139-то «Про звільнення ОСОБА_2 » та наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 29.11.2018 року № 309-к «Про оголошення наказу Держгеокадастру від 26.11.2018 року № 139-то «Про звільнення ОСОБА_2 »; поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника - начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Волинській області з 04.12.2018 року; стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.12.2018 року по 20.03.2019 року в розмірі 50 934, 29 грн.; встановлено такий порядок виконання рішення суду щодо стягнення коштів - при виплаті ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу роботодавцеві слід нарахувати, утримати та перерахувати у відповідні бюджети/фонди передбачені законодавством податки, збори та інші обов`язкові платежі; рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 15530, 06 грн. допущено до негайного виконання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у справі № 1340/6082/18 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 31.10.2019 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у справі № 1340/6082/18 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у справі № 1340/6082/18, Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області 28.03.2019 року було сплачено ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 12501, 70 грн., сплачено податок з доходів фізичних осіб утриманий із середнього заробітку ОСОБА_2 у розмірі 2795,41 грн. та військовий збір 232, 95 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 247 від 28.03.2019 року, № 245 від 28.03.2019 року, № 248 від 28.03.2019 року.

18 липня 2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області було сплачено ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 28 500, 41 грн., сплачено податок з доходів фізичних осіб утриманий із середнього заробітку ОСОБА_2 у розмірі 6 372, 76 грн. та військовий збір 531, 06 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 858 від 18.07.2019 року, № 859 від 18.07.2019 року, № 860 від 18.07.2019 року.

При вирішенні спору суд виходить з наступного правового регулювання.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

У статті 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення відбулося з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237КЗпП (з 11.04.1992) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Згідно з пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Таким чином відповідач ОСОБА_1 як посадова особа, яка винна у незаконному звільненні працівника, має покрити шкоду, завдану установі у повному розмірі сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Інших посадових осіб, з вини яких, ОСОБА_2 був незаконно звільнений, відповідач та його представник не вказали, відповідних доказів суду не надали.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не визначено законом.

Статтею 121 Конституції України до основних функцій прокуратури віднесено представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокуратура Волинської області неодноразово зверталася до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головного управління Держгеокадастру у Волинській областіщодо вжиття заходів до захисту інтересів держави та стягненню з ОСОБА_1 шкоди, заподіяної Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області незаконним звільненням працівника, про що суду надані відповідні докази.

Докази, на які посилався представник відповідача письмово та в судовому засіданні, суд до уваги не приймає, оскільки із змісту наведених норм випливає, що такі докази не є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює правовідносини, факти та обставини, які вже відбулися в минулому та надає їм правову оцінку в процесі судового розгляду конкретної справи, який обмежується предметом і підставами позову.

При вирішенні переданого на розгляд суду спору за позовом, у контексті із заявленими позовними вимогами, доказуванню підлягають обставини щодо можливості стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Волинській області матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 50934 гривень 29 коп., яка полягає у оплаті Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській областінезаконно звільненому працівникові ОСОБА_2 часу вимушеного прогулу на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у справі № 1340/6082/18, яке набрало законної сили.

Як вбачається з наявних у справі доказів, що наказом в.о. голови Держгеокадастру Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_1 №139-то від 26.11.2018 року ОСОБА_2 було звільнено з посади заступника начальника - начальника Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Волинській області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у справі № 1340/6082/18 визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 26.11.2018 року № 139-то «Про звільнення ОСОБА_2 » та наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 29.11.2018 року № 309-к «Про оголошення наказу Держгеокадастру від 26.11.2018 року № 139-то «Про звільнення ОСОБА_2 »; поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника - начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Волинській області з 04.12.2018 року; стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.12.2018 року по 20.03.2019 року в розмірі 50 934, 29 грн.; встановлено такий порядок виконання рішення суду щодо стягнення коштів - при виплаті ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу роботодавцеві слід нарахувати, утримати та перерахувати у відповідні бюджети/фонди передбачені законодавством податки, збори та інші обов`язкові платежі; рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 15530, 06 грн. допущено до негайного виконання.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги доводи сторін, керуючись законодавством України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Волинській області матеріальну шкоду в розмірі 50934 гривень 29 коп., оскільки судом встановлено, що вказана матеріальна шкода була завдана відповідачем ОСОБА_1 шляхом винесення останнім наказу №139-то від 26.11.2018 року про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника - начальника Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Волинській області, який в подальшому було оскаржено та рішенням суду визнано протиправним та скасовано.

На основі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і з відповідача ОСОБА_1 стягнути на користь Головного управління Держгеокадастру у Волинській області матеріальну шкоду в розмірі 50934 гривень 29 коп., у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, а тому з ОСОБА_1 на користь прокуратури Волинської областіпідлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2 102 грн.

Керуючись ст. ст.4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Волинській області матеріальну шкоду в розмірі 50934 гривень 29 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Волинської області судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 березня 2021 року.

Головуючий: М.Б. Баличева