Справа № 2-4955/11 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/316/21 Категорія: 84 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Савчук О.В.,

представника боржника Бордюженко Е.Р.,

представника стягувача Домальчука Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 , поданою його представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, обґрунтовуючи вимоги тим, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2011 року, яке набрало законної сили, ухвалено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №52/07-І/02 від 12 липня 2007 року, укладеним між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 у розмірі 61 183 доларів США 58 центів та 57 203 грн 17 коп., що в еквіваленті становить 544 977 грн 02 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Заявник вказував, що на виконання вищевказаного рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області 03 лютого 2012 року видано виконавчий лист, за яким 11 лютого 2012 року державним виконавцем Першого відділу ДВС ЛМУЮ відкрито виконавче провадження № 31288088 та 08 квітня 2020 року винесено постанову про передачу виконавчого провадження. 28.05.2020 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із відсутністю у боржника майна, вказаного у виконавчому документі, на яке необхідно звернути стягнення.

Заявник покликався на те, що вказана квартира рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 540-2 від 07.08.2008 року «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна» разом з квартирою АДРЕСА_2 . Також зазначав, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на вищевказану квартиру за ним не зареєстроване, що, на його думку, свідчить про неможливість виконання виконавчого листа.

Ураховуючи наведене, заявник ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст. 432 ЦПК України, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом 03 лютого 2012 року у справі № 2-4955/11 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із даним судовим рішенням, представники заявника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу в його інтересах, в якій посилаються на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування ухвали суду та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали не звернув уваги на ту обставину, що предмет іпотеки- трикімнатна квартира АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 не належить, що свідчить про те, що його обов`язок як боржника припинився, і це є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відзив на апеляційну скаргу в даній справі не подавався.

В судовому засіданні апеляційного суду представник боржника ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримала, просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Представник стягувача ОСОБА_5 , вважаючи ухвалу суду правильною по суті та справедливою і законною, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника боржника та представника стягувача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2011 року, яке набрало законної сили 03 листопада 2011 року, задоволено позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» та ухвалено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 52/07-І/02 від 12 липня 2007 року, який укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 , у розмірі 61 183 доларів США 58 центів та 57 203 грн 17 коп., що в національній валюті згідно з офіційним курсом валюти становить загальну суму 544 977 грн 02 коп., - звернути стягнення на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Н. А. 13 вересня 2006 року за р. № 3015, зареєстрованого в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 18 вересня 2006 року за р. № 15795836 (а.с.32).

Судом першої інстанції також встановлено, що на виконання зазначеного рішення суду Луцьким міськрайонним судом Волинської області 03 лютого 2012 року видано виконавчий лист.

Постановою від 11 лютого 2012 року на підставі заяви стягувача державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 31288088 з виконання виконавчого листа № 2-4955/11, виданого 03 лютого 2012 року.

Постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 травня 2020 року ВП № 31288088 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника.

Звертаючись до суду з цією заявою, боржник ОСОБА_1 свої вимоги щодо визнання згаданого виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовував тим, що предмет іпотеки: трикімнатна квартира АДРЕСА_3 , йому на праві власності не належить, що свідчить про те, що його обов`язок як боржника припинився.

Зазначена квартира рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 540-2 від 07 серпня 2008 року «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна» разом з квартирою АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.08.2008 року співвласники даного офісу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відчужили його іншій особі.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на вищевказану квартиру за боржником ОСОБА_1 не зареєстроване.

Отже, на думку боржника, оскільки право власності на вищевказану квартиру за ним не зареєстроване, виконати вищезазначений виконавчий лист є неможливим.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно із частинами 2, 4 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Як встановлено судом першої інстанції, рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, не скасовано, воно набрало законної сили, проте законом не передбачено можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом, є належним виконавчим документом і обов`язок боржника не припинився.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт повного чи часткового самостійно чи в порядку примусового виконання рішення боржником ОСОБА_1 виконавчого листа у виконавчому провадженні, де він є стороною.

Крім того, відсутність у боржника майна, вказаного у виконавчому документі, на яке необхідно звернути стягнення, не свідчить про виконання боржником рішення суду та не є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76, 77 ЦПК України).

Згідно із вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Встановивши, що підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 03 лютого 2012 року у справі № 2-4955/11 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, відсутні, суд першої інстанції дійшов цілком правильного висновку, що підстави для задоволення заяви боржника ОСОБА_1 відсутні.

Доводи апеляційної скарги, які є подібними доводам заяви, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування немає.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 , подану його представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді: