Справа № 454/4156/20
Провадження № 2/349/199/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 березня 2021 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Гаврилюк О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку заочного розгляду цивільну справу №454/4156/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обгрунтування позову зазначено, що позивачка з 22 листопада 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . За період спільного проживання вшлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через непорозуміння та суперечки спільне проживання між сторонами погіршилося та призвело до припинення шлюбних відносин. З 2019 року сторони по справі проживють окремо, не ведуть спільного господарства. На даний час шлюб носить формальний характер, просила шлюб розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 не подав відзиву на позовну заяву, у судове засідання не прибув і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Ухвалою Сокальського районного суду Львіської області від 12 січня 2021 року визначено підсудність справи Рогатинському районному суду Івано-Франківської області.

Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивачка у судове засідання не прибула, направила на адресу суду письмову заяву про підтримання позову в повному обсязі, просить позовні вимоги задовольнити, слухати справу без її участі.

Враховуючи, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши наявні у справі докази, які надані лише позивачем, судом встановлено такі факти та відповідні ім правовідносини.

22 листопада 2013 року ОСОБА_2 в ОСОБА_1 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області зареєстрували шлюб, про що було зроблено актовий запис за №1765. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1 прізвище не змінювала, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 22 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим 09 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області.

За статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

За статтею 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно достатті 110 цього Кодексу.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом вказаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Таким чином, застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком.

Вивчивши обгрунтування позову позивачки, яка просила не надавати строк для примирення, оскільки подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, а також те, що між сторонами два роки відсутні будь-які шлюбні відносини, суд прийшов до висновку, що застосування судом строку для примирення подружжя за наведених обставин суперечитиме інтересам позивачки.

Згідно статті 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки встановлено, що сторони не підтримують сімейні стосунки, позивачка заперечує щодо примирення, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки, що має істотне значення.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення дошлюбного прізвища позивачка не подала.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, а тому з врахуванням вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений за подання позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.141,259, 263-265, 280-284 ЦПК України

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити .

Шлюб, зареєстрований 22 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1765, між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 15 березня 2021 року.

Суддя О.О.Гаврилюк