БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1484/21, cправа № 361/7745/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» листопада 2021 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Шаварин С.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики від 19 червня 2018 року у розмірі - 13 575 доларів США 00 центів, з яких сума основного боргу - 11 295 доларів США 00 центів, штраф 20 % у розмірі - 2 280 доларів США 00 центів, а також стягнути понесені судові витрати.

В обґрунтування вимог зазначається, що 19 червня 2018 року ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі - 11 400 доларів США 00 центів із зобов`язанням повернути суму боргу до 31 грудня 2019 року. У період з 27 травня по 09 жовтня 2020 року відповідач у рахунок погашення боргу перерахував на користь позивача грошові кошти у розмірі - 3 000 грн. 00 коп. Станом на дату звернення до суду із даним позовом відповідач ухиляється від виконання умов боргової розписки, суму позики у повному обсязі не повертає.

З підстав стягнення заборгованості за договором позики позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 20 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

18 січня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.

05 лютого 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що розписку про отримання коштів у борг писав він особисто, однак причини таких дій полягали у наступному. У період з 2011 року по 2014 роки він був директором підприємства

ТОВ «Амперія», що мало ділові стосунки із ПП «Електромайстер», директором та засновником якого на даний час є ОСОБА_1 . У 2013 році в ТОВ «Амперія» виникає заборгованість перед

ПП «Електромайстер» за поставлений товар у сумі 11 400 доларів США 00 центів, що не була погашена з підстав банкрутства товариства. У червні 2018 року від позивача надійшла пропозиція очолити відділ продажу ПП «Електромайстер». У процесі обговорення пропозиції було піднято питання щодо схеми погашення вищевказаної заборгованості із заробітної плати керівника. Будь-яких коштів у борг він фактично не отримував, при цьому розписка була гарантією із його боку виконання домовленості по закриттю заборгованості ТОВ «Амперія» перед ПП «Електромайстер» в сумі 11 400 доларів США 00 центів шляхом щомісячних відрахувань на користь позивача із його заробітної плати, отриманої під час роботи у

ПП «Електромайстер». Просить відмовити у задоволенні даного позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що 19 червня 2018 року ОСОБА_2 власноручно написав розписку, за умовами якої він отримав у борг для власних потреб від ОСОБА_1 11 400 доларів США 00 центів, що становить 300 162 грн. 00 коп., які зобов`язався повернути до 31 грудня 2019 року, позивач є безвідсотковою. У випадку прострочення повернення коштів ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20 % від суми несвоєчасно повернутих коштів. Передача коштів проведена у присутності свідків прізвища, ім`я,

по-батькові та паспорті дані яких зазначені у розписці.

Не визнаючи позовних вимог про стягнення боргу, відповідач посилається на те, що грошові кошти він не отримував, боргова розписка була написана як гарантія виконання домовленості по закриттю заборгованості, що виникла у ТОВ «Амперія» перед

ПП «Електромайстер» в сумі 11 400 доларів США 00 центів. Разом з тим, відповідач не довів, що під час складення вказаної вище розписки існували обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого правочину, і що воля відповідача не відповідала перебуванню у позикових відносинах, породжених договором позики. Роздруківка повідомлень із мобільного телефону не є свідчення існування між сторонами інших правовідносин, що виходять за межі позики.

У власноручно написаній розписці ОСОБА_2 підтвердив факт отримання грошових коштів у борг. Зі змісту розписки від 19 червня 2018 року можливо установити, що відбулася безпосередня передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів до 31 грудня 2019 року не виконав.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від

11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15 та у постанові Верховного Суду від 08 липня

2019 року у справі №524/4946/16 -ц.

Відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до статті 533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

За вимогами статті 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Предметом позову є матеріально правова вимога позивача до відповідача щодо якої вона просить ухвалити рішення, а підставою обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При розгляді даної справи встановлено, що у червні 2018 року ОСОБА_2 написав боргову розписку про отримання коштів у розмірі - 11 400 доларів США 00 центів. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач сплатив позивачу у рахунок погашення боргу

- 3 000 грн. 00 коп. Позовні вимоги про стягнення боргу пред`явлені до відповідача із урахуванням проведеної сплати.

Подана на підтвердження укладення між сторонами договору позики розписка містить необхідні умови такого виду правочину, зокрема, дату її складання, отримання боржником від кредитора грошових коштів саме в позику із зобов`язанням щодо повернення позичених грошей у погоджений сторонами строк, що становить основний зміст та істотні обставини позичкового зобов`язання, передбаченого частиною першою статті 1046 ЦК України.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення даного позову та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі

- 11 295 доларів США 00 центів.

Крім того, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає штраф, обов`язок сплати якого передбачений розпискою у розмірі 20 % відсотків від суми несвоєчасно повернутих коштів, що складає суму 2 280 доларів США 00 центів.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі - 3 618 грн. 93 коп., розрахований відповідно до ціни позову на час постановлення судового рішення відповідно до встановленого курсу національної валюти.

При зверненні до суду із даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі - 3 879 грн. 74 коп. Вказаний розмір є більшим ніж передбачено діючим законодавством. Отже сума судового збору у розмірі - 260 грн. 81 коп. підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 263-265, 279 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі - 13 575 (тридцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) доларів США

00 центів, а також судові витрати у сумі - 3 618 (три тисячі шістсот вісімнадцять) грн. 93 коп.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір сплачений у більшому розмірі - 260 (двісті шістдесят) грн. 81 коп.

Сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 );

відповідач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин