ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1686/21 Справа № 199/4431/20 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів

за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року ТДВ Експресс Страхування звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів в розмірі 16655,91 грн. Позов обґрунтований тим, що 29.03.2019 р. між ТВД «Експрес Страхування» та Представництвом «Берлін Хемі/А.Менаріні України ГмбХ» укладено договір №207.19.000003 добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Skoda Fabia» р/н НОМЕР_1 строком дії з 01.04.2019 р. по 31.03.2020 р.

08.08.2019 р. о 13.16 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Nissan р/н НОМЕР_2 , на вул. М.Малиновського, 6а в м. Дніпро порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, та скоїв наїзд на транспортний засіб «Skoda Fabia» р/н НОМЕР_1 , що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим вчинив передбачене ст. 124 КУпАП правопорушення. До ТДВ «Експрес Страхування» було подано повідомлення про подію та заяву страхувальника про виплату страхового відшкодування від 09.08.2019 р. Відповідно до умов договору № 207.19.000003 ТДВ «Експрес Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 57162,72 гри., що підтверджується платіжними дорученнями від 27.08.2019 р. № 74.

Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля Nissan р/н НОМЕР_2 станом на 08.08.2019 р. була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» на підставі полісу № АМ/ 7760210 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності 100000 грн., франшиза 1000 грн.

05.02.2020 р. ПрАТ «СГ «ТАС» по полісу № АМ/7760210 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 39556,81 грн.

Відтак, на переконання позивача зобов`язання відповідача щодо відшкодування шкоди розраховано з урахуванням лімітів відповідальності страховика - ПрАТ «СГ «ТАС» по полісу № АМ/ 7760210 становить 17 605,91 грн. (57 162,72 -39 556,81).

Оскільки відповідач сплатив франшизу 02.12.2019 р., та, враховуючи часткову виплату шкоди ПрАТ «СГ «ТАС» по полісу № АМ/ 9476139, зобов`язання відповідача щодо відшкодування шкоди становлять 16655,91 грн. (57162,72 -39556,81 -950,00) (а.с.1-4).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року в задоволенні позову ТДВ «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовлено повністю (а.с.63-65).

В апеляційній скарзі ТДВ «Експрес Страхування» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду 1 інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги (а.с.67-71).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2019 р. (а.с. 25) 08.08.2019 року близько 13.25 хвил. за адресою: м. Дніпро, вул. Малиновського, 6а, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan Primera р/н НОМЕР_2 на перехресті в бік ТЦ Вавілон не переконався в безпечності маневру, повертав ліворуч та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Fabia» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР. Під час ДТП спричинено механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. (а.с. 25 звор.), що підтверджується відповідною постановою.

Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на день дорожньо-транспортної пригоди була застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) (а.с. 37).

Відповідно страхового акту (а.с. 35) було видано розпорядження про виплату страхового відшкодування в розмірі 57162,72 грн.; згідно з платіжним дорученням від 27.08.2019 р. позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 57162,72 грн. за договором №207.19.000003 добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Skoda Fabia» р/н НОМЕР_1 строком дії з 01.04.2019 р. по 31.03.2020 р. (а.с. 15-18).

Позивачем визнана сплата відповідачем франшизи, у зв`язку з чим в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України зазначена обставина не підлягає доказуванню.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що суду не було надано доказів на підтвердження обставин, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Як встановлено судом, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.08.2019 р., є відповідач.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування».

До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судом встановлено, що на виконання умов договору №207.19.000003 добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Skoda Fabia» р/н НОМЕР_1 , позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 57162,72 грн.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавана шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавана шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавана шкоди замість останнього.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (п.п. 56, 57, 69, 72, 73 Постанови ВП ВС по справі № 755/18006/15-ц).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив усі обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові.

У зв`язку з викладеним, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли вплинути на правильність висновків суду не виявлено і сторонами не надано таких нових доказів в суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу ТДВ «Експрес Страхування» слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: