Справа № 333/4332/19
Провадження № 2/444/92/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

09 березня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою в сумі 5000 доларів США. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 01.03.2018 р. він дав у борг ОСОБА_2 5000 доларів США, що підтверджується розпискою, яка написана власноручно ОСОБА_2 . Згідно відомостей зазначених у розписці він мав повернути борг позивачу до 01.07.2018 року, однак, вказаних боргових зобов`язань відповідач не виконав та вказані у розписці кошти йому не повернув, а тому він змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Просить позов задоволити.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 20.01.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи.

Позивач в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги подані на адресу Жовківського районного суду Львівської області 23.12.2020 року в повному об`ємі та просить такі задоволити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за адресою місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб- сайті судової влади України.

У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, суд у відповідності до ст.280 ЦПК України постановив здійснювати розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 526 Цивільного кодексу України регламентує, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, 01.03.2018 року позивач ОСОБА_1 дав у борг відповідачу ОСОБА_2 5000 доларів США, що підтверджується розпискою, яка підписана власноручно ОСОБА_2 01.03.2018 року.

Згідно відомостей зазначених у розписці ОСОБА_2 мав повернути борг ОСОБА_1 до 01.07.2018 року (а.с.3).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Судом встановлено, що у визначений договором строк відповідач свої зобов`язання не виконав і коштів не повернув.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 15.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Із огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, а саме слід стягнути з відповідача на користь позивача 5000, 00 доларів США, що станом на день винесення рішення згідно офіційного курсу НБУ становить 138 545,50 грн

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. не підтверджена належними доказами.

Відповідно до п. 48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 р., витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-У1 "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні документи що підтверджують суму витрат у розмірі 4000,00 грн. Відсутній розрахунок таких витрат. Тому, у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1216,40 грн

Керуючись ст. ст. 23, 141, ч. 4 ст. 223, ст. 258, 259, 264, 265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживакючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ; РНОКПП судом не встановлено) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Комунарським РВ ЗМУ УМВС України у Запорізькій області 12.02.2005 року, РНОКПП НОМЕР_3 ):

- грошові кошти в розмірі еквівалентному 5000 (пять тисяч) дол. США, що станом на 09.03.2021 р. згідно офіційного курсу НБУ, становить 138 545 (сто тридцять вісім тисяч пятсот сорок пять) грн. 50 коп.;

- судові витрати у розмірі 1216 (одна тисяча двісті шістнадцять) грн. 40 коп.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.