Справа № 314/991/21
Провадження № 2/314/709/2021
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09.03.2021 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Свідунович Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2021 позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Зі змісту позову вбачається, що заявлений позов є майнового характеру, оскільки позивач просить стягнути борг за договором позики.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується. При цьому позивач не зазначив ціну позову. Зважаючи на відсутність ціни позову, суд позбавлений можливості встановити правильний розмір судового збору, який має бути сплачений.

Таким чином, позивачу необхідно вказати у позовній заяві ціну позову, виходячи з загального розміру суми грошових коштів, яка стягується з відповідача.

За вимогами ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Всупереч вказаних вимог закону, позивач не сплатив суму судового збору.

Разом із позовною заявою позивач звернувся до суду із заявою, у якій просить звільнити його від сплати судового збору, в обґрунтування якого посилається на складне матеріальне становище.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, за таких умов:

1)розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік; або

2)позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної родини; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3)предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналізуючи зміст цієї статті, суд приходить до висновку, що основним критерієм, на підставі якого приймається рішення про відстрочку, розстрочку сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є майновий стан платника судового збору.

Разом з тим, заявник не надав доказів того, що розмір судового збору, що підлягає сплаті у даній справі (в даному випадку мінімальний розмір судового збору, що має бути сплачений складає 908 грн.) перевищує 5 відсотків його сукупного річного доходу за попередній календарний рік. Предметом позову, з яким звернувся ОСОБА_1 не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто останній не підпадає під умови, визначені у п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір". Так само, не надано суду доказів, що заявник відноситься до категорій осіб, зазначених у п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", а також будь-яких документів про те, що матеріальний стан ОСОБА_1 не дозволяє йому сплатити судовий збір у вказаному розмірі.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на копію реєстру застрахованих осіб, довідку Управління соціального захисту населення № 11-15/245, довідку Вільнянської районної філії ОЦЗ № 121 та копію відомостей № 60 з Державного реєстру фізичних осію платників податку, оскільки фактично вказані документи суду не були надані, отже, перевірити їх зміст на відповідність відомостям, зазначеним у заяві, суд не має можливості.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи, що до заяви не додано квитанцію про сплату судового збору, позивачеві необхідно сплатити судовий збір, виходячи із загального розміру ціни позову, яка складається з загального розміру суми грошових коштів, яка стягується з відповідача, та надати суду документ, що підтверджує його оплату.

Таким чином, оскільки встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 подана з порушенням вимог ЦПК України, вважаю, що її слід залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення зазначених вище недоліків.

При винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення заяви без руху, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий розгляд та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишити без руху.

Надати позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків, який починає рахуватися з дня отримання позивачем копії ухвали.

Повідомити позивачеві про необхідність усунути такі недоліки заяви:

- на підставі п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України вказати у позовній заяві ціну позову, яка визначається загальним розміром суми грошових коштів, яка стягується з відповідача;

- сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, виходячи із загального розміру ціни позову.

Роз`яснити позивачу, що у разі якщо у строк, встановлений судом, недоліки позовної заяви не будуть усунуті, заява, відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Свідунович

09.03.2021