ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1532/20Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 22-ц/817/338/21 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представника ОСОБА_1 - Скиба В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Борщівського районного суду від 16 листопада 2020 року (головуючий суддя Губіш О.А., дата виготовлення ухвали не вказана) у справі № 594/1532/20 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, що подана одночасно з позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, треті особи приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Боднар Ірина Михайлівна і Борщівський районний відділ ДВС Південно-Західного МРУЮ України (м.Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Боднар Ірина Михайлівна, Борщівський районний відділ ДВС Південно-Західного МРУЮ України (м. Івано-Франківськ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Боднар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 276,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 2839365,01 грн.; шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких дій (включаючи виконавчих державним виконавцем) відносно виконання виконавчого напису нотаріуса від 04.04.2019р., зареєстрованого в реєстрі за № 952, яким звернено стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 276,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 2839365,01 грн.

Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Борщівського районного суду від 16 листопада 2020 року заяву задоволено.

Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Боднар Ірини Михайлівни про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 276,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 2839365,01 грн.;

Встановлено заборону на здійснення будь-яких дій (включаючи виконавчих державним виконавцем) відносно виконання виконавчого напису нотаріуса від 04.04.2019р., зареєстрованого в реєстрі за № 952, яким звернено стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 276,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 2839365,01 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта є безпідставними, надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, ухвала прийнята згідно з вимогами процесуального закону. Оскільки виконавчий напис приватного нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки є чинним і звернений третьою особою до виконання, на підставі якого відкрито виконавче провадження та може бути накладено арешт на майно з метою подальшої його реалізації як арештованого, є всі підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, яким може бути скасований виконавчий документ.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що ухвала суду є законною, обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними. Представник АТ КБ «ПриватБанк» будучи належним чином повідомлений про розгляд справи у судове засідання не з`явився, що згідно 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно матеріалів справи, майно щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову перебуває у власності позивача, на таке 05.10.2018 року державним виконавцем накладено арешт в межах виконання судового рішення щодо стягнення з позивача на користь АТ КБ «ПриватБанк» 774256,331 грн. заборгованості. Згідно виконавчого напису, що оспорюється, таке майно передано в іпотеку стягувачу.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, зокрема зупиняючи стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса про звернення стягнення на нерухоме майно для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 2839365,01 грн. та встановлюючи заборону на здійснення будь-яких дій (включаючи виконавчих державним виконавцем) відносно виконання виконавчого напису нотаріуса, суд виходив з того, що предметом позовних вимог є, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З таким висновком суду слід погодитись, виходячи з наступного.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пунктом 2, 6 частини 1 статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З врахуванням наведених норм права та наявного між сторонами спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно задовольнив заяву про забезпечення позову.

Ухвала суду є законною, обгрунтованою, підстав її скасування не має.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Ухвалу Борщівського районного суду від 16 листопада 2020 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2021 року.

Головуючий

Судді