ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2710/21
провадження № 2/753/4735/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2021 р.Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Лаптєвої Ю.М.

представника позивача Старча А.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі по тексту - позивач, ТзОВ «Вердикт Капітал) звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач1, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач2, ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач3, ОСОБА_4 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором №02-96/08-А від 26.06.2008 у розмірі 195 731,61 грн., витрати на сплату судового збору у розмірі 2 935,97 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 26.06.2008 між ОСОБА_2 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір № 02-96/08-А, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 35 314,00 дол. США, зі сплатою 15% річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 35 314,00 дол. США. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 02-96/08-А-П/01 від 13.05.2010. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № 02-96/08-А-П/02 від 13.05.2010. У визначені строки відповідач грошові кошти не повернув.

Просить стягнути 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК, у розмірі 69 743,59 грн., пеню за подвійною обліковою ставкою - 125 988,02 грн., витрати по сплаті судового збору - 2935,970 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03 червня 2021 року підготовче засідання закрито, призначено справу до розгляду по суті.

01 червня 2021 року відповідач3 ОСОБА_4 подала до суду відзив. Відповідно до якого вважає, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2012 позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та кредит задоволено, стягнуто солідарно на користь Банку з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - 271 191,54 грн. заборгованості за кредитним договором №02-96/08-А від 26.06.2008. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.09.2013 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2012 залишено без змін. На виконання рішення видано виконавчий лист.

20 грудня 2019 року ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у справі № 2-2175/12. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 року було задоволено заяву ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у справі № 2-2175/12.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.07.2020 ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14.042020 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання відмовлено.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що на виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.03.2012 р. було видано виконавчий лист, який у подальшому було повернуто стягувану, як зазначено відповідачем, у зв`язку з виконанням рішення.

07жовтня 2020 року ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» вдруге звернулось до Дарницького районного суду м.Києва суду з аналогічною заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у справі №2-2175/12. Ухвалою суду від 12.10.2020 р. заяву ТОВ «Вердикт капітал» повернуто без розгляду.

17листопада 2020 року ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» втретє звернулось до Дарницького районного суду м.Киева суду з аналогічною заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у справі №2-2175/12. Ухвалою Дарницького районного суду від 30.11.2020 р. у зв 'язку із набранням законної сили рішення з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав провадження було закрито.

В лютому місяці 2021 року ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулось до Дарницького районного суду м.Києва з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором №02-96/08-А від 26.06.2008 р.

Однак, рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 21.03.2012 р. вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», були задоволені та стягнуто солідарно на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - 271 191, 54 грн. Під час виконання судового рішення виконавчий лист було повернуто стягувачу у зв`язку з виконанням. Вимоги позивача є незрозумілими і необгрунтованими. Позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 195 731, 61 грн. Однак, враховуючи наявність рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.03.2012 р. справа підлягає закриттю ні підставі статті 255 ЦПК України, оскільки набрало законної сили рішення суду про той самий предмет і з тих самих підстав за тими самими вимогами. В обгрунтування позовних вимог позивачем наведено розрахунки 3 процентів річних та пені, зазначаючи суму боргу 774 204,41 грн. Однак в силу розуміння ст.625 ЦК України 3 проценти річних не є заборгованістю за кредитним договором. Окрім того, викладаючи правову позицію у справі 910/1238/17 у постанові Великої Палати Верховного суду України чітко розмежовані поняття «проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами», та «проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами».

В розрахунках 3 процентів річних позивачем використовується сума боргу 774 204,41 грн. при цьому згідно рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.03.2012 р. сума заборгованості визначена в розмірі 271 191, 54 грн. Доказів, які б підтверджували розмір боргу в розмірі 774 204,41 грн. не надано. Сума боргу з відповідачами не узгоджувалась, а отже розмір боргу, який використовується при розрахунках, підлягає доведенню. Тобто позивачем здійснено розрахунки з незрозумілих сум походження яких позивачем необгрутовано. Позивачем зазначена сума 297 679,90 грн. як заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). Відповідно до норм ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги. Дана правова позиція відображена в постанові Великої Палати Верховного Суду України у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Отже, враховуючи стягнення боргу за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.02.2012 відсотки за кредитним договором не можуть бути нараховані. За таких обставин позовні вимоги є безпідставними, розрахунки заборгованості наведені позивачем не обґрунтовані та протирічать обставинам справи, а отже позов не підлягає задоволенню. Розрахунок витрат на правову допомогу є також необґрунтованим та явно перебільшеним. Таким чином, позивачем не надано доказів, які б підтверджували правомірність вимог, а отже позов ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» не підлягає задоволенню.

02 червня 2021 року відповідач2 ОСОБА_3 подав до суду відзив. Відповідно до якого вважає, що даний позов не підлягає задоволенню, оскільки заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2012 позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» задоволено, стягнуто солідарно на користь Банку з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - 271 191,54 грн. заборгованості за кредитним договором №02-96/08-А від 26.06.2008. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.09.2013 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2012 залишено без змін. На виконання рішення видано виконавчий лист.

20 грудня 2019 року ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у справі № 2-2175/12. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 року було задоволено заяву ТзОВ «Вердікт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у справі № 2-2175/12. Постановою Київського апеляційного суду від 20.07.2020 ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14.042020 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання відмовлено.

07жовтня 2020 року ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» вдруге звернулось до Дарницького районного суду м.Києва суду з аналогічною заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у справі №2-2175/12. Ухвалою суду від 12.10.2020 р. заяву ТОВ «Вердикт капітал» повернуто без розгляду. 17листопада 2020 року ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» втретє звернулось до Дарницького районного суду м.Киева суду з аналогічною заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у справі №2-2175/12. Ухвалою Дарницького районного суду від 30.11.2020 р. у зв 'язку із набранням законної сили рішення з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав провадження було закрито. Оскільки наявним є рішення суду, яким позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - 271 191,54 грн. заборгованості за кредитним договором №02-96/08-А від 26.06.2008, то ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», як правонаступник ПАТ «Фінанси та кредит», може приймати участь лише на стадії виконання судового рішення. Вважає, що позов ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» не підлягає задоволенню, а провадження підлягає закриттю.

13 липня 2021 року позивач до суду подав відповідь на відзив. Посилається на те, що між позичальником, яким є: ОСОБА_2 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», 26.06.2008 року був укладений Кредитний договір № 02-96/08-A, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 35 314,00 дол. США зі сплатою 15% річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 35 314,00 дол. США. З метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та ОСОБА_3 уклали Договір поруки № 02-96/08-А-П/01 від 13.05.2010 року, Банк та ОСОБА_4 уклали Договір поруки № 02-96/08-А- П/02 від 13.05.2010 року. За умовами вказаних Договорів поруки, Поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (стаття 1 Договору Поруки). Отже, у зв`язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, норми чинного законодавства України наділяють Кредитора, правом вимагати від Поручителя виконання зобов`язань за Кредитним договором.

15.11.2018року між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ»,відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №02-96/08-А від 26.06.2008 року, Договором поруки № 02-96/08-А-П/01 від 13.05.2010 року, Договором поруки № 02-96/08-А-П/02 віт 13.05.2010 року.

Таким чином, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги де Відповідачів, а ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» втратив такі права. В період користування кредитними коштами, Позичальником здійсненні часткові платежи на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 22.12.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості становить 20 827 596,93 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 774 204,41 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 1 067 880,87 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 297 679,90 грн.; заборгованість по пеням і штрафам - 18 687 831,75 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2012 року у справі № 2-2175/12 стягнуто із відповідачів заборгованість у розмірі 271 191 грн. 54 коп. солідарно. Станом на 07.07.2021 року заочне рішення не виконане. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти на підставі Кредитного договору № 579-05-ПК від 08.12.2005 року. Діюче законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриття й виконання виконавчого провадження. З огляду на те, що Позичальником прострочено грошове зобов`язання по повернення Кредитних коштів отриманих на підставі Кредитного договору, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 22.12.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 195 731,61 грн. У відповіді на відзив позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив відповідачів, зокрема посилаючись на судову практику Верховного Суду та те, що заборгованість відповідачами не погашена, матеріали справи не містять, а закінчення строку дії договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення.

Відповідач1 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначав, що жодних допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості позивачем не надано та не вказано яка сума боргу була при оформленні договору, а ні тіло кредиту, а ні інші розміри заборгованості, по тексту зазначена одна сума.

Крім того, відповідач1 звертав увагу на заочне заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2012, яким позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та кредит задоволено, стягнуто солідарно на користь Банку з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - 271 191,54 грн. заборгованості за кредитним договором №02-96/08-А від 26.06.2008. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.09.2013 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2012 залишено без змін. На виконання рішення видано виконавчий лист. 20 грудня 2019 року ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у справі № 2-2175/12. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 року було задоволено заяву ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у справі № 2-2175/12.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.07.2020 ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14.042020 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання відмовлено. Під час розгляду справи судом було встановлено, що на виконання рішення Дарницького районного сду м.Києва від 21.03.2012 р. було видано виконавчий лист, який у подальшому було повернуто стягувачу. як зазначено відповідачем, у зв`язку з виконанням рішення.

07жовтня 2020 року ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» вдруге звернулось до Дарницького районного суду м.Києва суду з аналогічною заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у справі №2-2175/12. Ухвалою суду від 12.10.2020 р. заяву ТОВ «Вердикт капітал» повернуто без розгляду. 17листопада 2020 року ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» втретє звернулось до Дарницького районного суду м.Киева суду з аналогічною заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у справі №2-2175/12. Ухвалою Дарницького районного суду від 30.11.2020 р. у зв 'язку із набранням законної сили рішення з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав провадження було закрито. В розрахунках 3 процентів річних позивачем використовуюється сума боргу 774 204.41 грн. при цьому згідно рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.03.2012 р. сума заборгованості визначена в розмірі 271 191, 54 грн. Доказів, які б підтверджували розмір боргу в розмірі 774 204,41 грн. не надано. Сума боргу з відповідачами не узгоджувалась, а отже розмір боргу, який використовується при розрахунках, підлягає доведенню. Тобто позивачем здійснено розрахунки з незрозумілих сум походження яких позивачем необгрутовано. Відповідач1 вказує на те, що є наявні підстави для відмови у позовних вимогах в повному обсязі зважаючи на відсутність правових підстав на стягнення заборгованості.

В судове засідання відповідач2 ОСОБА_3 та відповідач3 ОСОБА_4 не з`явилися, надали до суду відзиви в яких висловили свою правову позицію та просили у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини-в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За змістом ч.ч. 1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що 26.06.2008 між ОСОБА_2 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір № 02-96/08-А, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 35 314,00 дол. США, зі сплатою 15% річних.

За умовами кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах тa в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з метою погашення заборгованості за виданим Кредитом та нарахованими процентами. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 35 314,00 дол. США.

З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 02-96/08-А-П/01 від 13.05.2010.

З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № 02-96/08-А-П/02 від 13.05.2010.

За умовами вказаних договорів поруки, поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (стаття 1 Договору Поруки).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як зазначає позивач у позовній заяві загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з відповідача станом на 22.12.2020, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 20 827 596,93 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 774 204,41 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 1 067 880,87 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 297 679,90 грн.; заборгованість по пеням і штрафам - 18 687 831,75 грн.

Відповідно до розрахунків, наданих позивачем сума 3% відсотків за користування грошовими коштами складає 69 743,59 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за подвійною обліковою ставкою складає 125 988,02 грн.

Стаття 517 ЦК України передбачає, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Однак, документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України від 30.12.1998 № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Крім того, відповідно до заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2012 розмір заборгованості становить 271 191,54 грн.

Відповідно до приписів частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Проте позивач, зазначає загальну заборгованість у розмірі 774 204,41 грн. без урахування 3% річних та пені, що не відповідає встановленому рішенням суду заборгованості 271 191,54 грн., а отже заборгованість не є безспірною.

15 листопада 2018 року між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №02-96/08-А від 26.06.2008, Договором поруки №02-96/08-А-П/01 від 13.05.2010, Договором поруки №02-96/08-А-П/02 від 13.05.2010.

Таким чином, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до відповідачів, а ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» втратив такі права.

Відповідно до п. 5 зазначеного вище договору наявні у банку документи, що підтверджують Право вимоги до Боржників та містять інформацію, яка є важливою для їх здійснення, передаються Банком Новому кредитору за відповідним актом не пізніше 30 календарних днів із дати укладення цього Договору, а реєстр Прав вимог в електронному вигляді - в день підписання цього Договору.

Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку є правильними.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.

Розмір грошової вимоги позивач обґрунтовує розрахунком заборгованості відповідачів перед позивачем, виконаним позивачем.

Однак, жодного належного розрахунку заборгованості відповідачів за кредитним договором № № 02-96/08-А від 26.06.2008 позивачем до суду не надано.

Разом з тим, позивач вказував в позові про здійснення відповідачем часткових платежів на погашення тіла кредиту та пені, однак доказів на підтвердження або спростування цієї обставини суду не надано, а тому суд позбавлений можливості встановити розмір заборгованості за кредитним договором, а відтак і перевірити правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Також позовна заява містить розрахунок боргу 3% річних, інфляційних витрат та пені, але вказаний розрахунок виконаний щодо суми боргу у розмірі 774 204,41 грн., однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності заборгованості саме у такому розмірі (первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику боргу по основній сумі кредиту та процентам).

Окрім того, подаючи позовну заяву, позивач зазначає рівень заборгованості за кредитним договором станом на 22.12.2020, при цьому не вказуючи за який період часу дана заборгованість виникла.

Згідно ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Частиною 1 статті 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Так, за умовами Договору відступлення прав вимоги від 15 листопада 2018 року, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому Кредитору належні Банку, а Новий Кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами та договорами порук з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно з реєстру у Додатку№ 1 цього Договору (права вимоги). Банк та Новий кредитор зобов`язаний повідомити Боржників про відступлення права вимоги за Основними договорами протягом 10 календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором у порядку, передбаченому чинним законодавством.

При цьому, матеріали позову не містять будь-яких належних доказів на підтвердження того, що сторони Договору повідомили відповідачів щодо відступлення прав вимоги особисто або через сайт ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідачам під час розгляду справи було зазначено, що заочним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 21.03.2012 р. вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», були задоволені та стягнуто солідарно на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - 271 191, 54 грн. Під час виконання судового рішення виконавчий лист було повернуто стягувачу у зв`язку з виконанням.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач, при зверненні до суду із зазначеним позовом, був зобов`язаний надати суду повну та достовірну інформацію щодо наявності судових рішень про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів та наявність виконавчого провадження.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43 ЦПК України).

За таких обставин суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження наявності та розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку із його недоведеністю.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно вимог ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Оскільки в позові відмовлено повністю, понесені ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 19, 42, 76, 89, 263-264, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: