Справа № 697/1350/20
Провадження № 2/697/84/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Льон О.М.

за участю секретаря Дрянової Н.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Каневі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Позов мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі з 24.08.1991 до 01.04.2009. За час спільного проживання протягом 13 років вони проживали в її батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не маючи особистого житла. За цей час чоловік почав зловживати спиртними напоями, і вона з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змушена була орендувати окреме житло. Крім цього, нею взято під опіку неповнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка також проживала з ними. 30.08.2004 вона за допомогою кредиту, який вона оформила через банк ВАТ «Русский стандарт» та грошей її батьків придбала житловий будинок загальною житловою площею 79,1 кв.м. в АДРЕСА_1 в гр. ОСОБА_7 . Після чого, повернувся її чоловік, який оформив кредит 24.01.2005 і який було ними погашено 2014 року і вони почали проживати разом, також з ними проживав його син від першого шлюбу ОСОБА_8 з 2005 по 2008 рік. Чоловік часто пиячив, мало приділяв уваги дітям та родині, внаслідок чого син покинув навчання. Через пиятику в чоловіка не було постійної роботи, а відтак всі проблеми з фінансами вирішувала вона. Позивач брала кредит, щоб вижити, а потім чоловік їй дорікав, про те, що він їх не брав, тому необхідно платити самій. Виникали сварки та бійки, сумісне життя є нестерпним. Це все бачили їх діти. На прохання лікуватись від алкогольної залежності було лише гірше. Комунальні послуги вона сплачувала лише з власних коштів. За час спільного проживання часто викликали поліцію. За час спільного проживання вона купувала валюту (долари США) і гасила кредит, взятий на будинок. Її батько, ОСОБА_3 , гроші, отримані за паї в сумі 26953,18 грн., віддав їй для погашення заборгованості в банку та ремонт будинку. За час спільного проживання ними придбане майно холодильник ЛДЖ у 2007 році, який вона оплачувала в кредит за 2500 грн., у 2012 році пральну машину ЛДЖ за 5500 грн., у 2008 році в будинку проведено заміну віконних блоків, за які позивач заплатила 3560 грн. Сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного будинку в АДРЕСА_2 . Оскільки майно було придбано ними в період шлюбу, вона належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач має намір поділити зазначене майно шляхом визначення за нею 1/2 частки будинку та речі, в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Просить суд здійснити поділ будинку та майна, яке знаходиться в будинку, надвірні спору, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами та мана розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Дяченко В.М. у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони з 24.08.1991 по 01.04.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Черкаської області Лагутінською Є.П., ОСОБА_1 придбала житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.23-24).

Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди в користуванні житловим будинок по АДРЕСА_2 позивачці ОСОБА_1 , здійснює щодо неї хуліганські дії та психологічний тиск, що підтверджується копіями постанов Канівського міськрайонного суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 (а.с.89-101).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності (ч.1 ст. 66 СК України).

Згідно із ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Разом з тим, статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя

Так, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Разом з тим, ч.1 ст. 15 та п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про необхідність визнати житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В частині першій ст. 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

В постанові Верховного Суду України у справі №6-3037цс15 від 18.05.2016 року було зроблено правовий висновок про те, що при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи право ОСОБА_1 на поділ майна подружжя, а також те, що сторонами не надано доказів про можливість поділу майна в натурі, суд дійшов висновку про необхідність поділити об`єкт права спільної сумісної власності подружжя шляхом визнання права спільної часткової власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину та за ОСОБА_2 на 1/2 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись ст. ст. 259, 265, 268, 273, 279, 354-355, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_2 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області.

Повний текст рішення суду складено 19.03.2021.

Головуючий О . М . Льон