РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., з участю секретаря судового засідання Аксьонової О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 28.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CrL-SME201/173/2008 від 28.03.2008 року, за умовами якого Позивач надав відповідачу кредит у сумі 220 000,00 доларів США, строком до 27.03.2017 року. Проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі плаваючої процентної ставки, що становить 5,4 відсотків на рік.

В якості забезпечення зобов*язань ОСОБА_1 за кредитним договором № CrL-SME201/173/2008 від 28.03.2008 року, між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_2 28.03.2008 року укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов*язалась відповідати перед позивачем за повне та своєчасне виконання позичальником ОСОБА_1 боргових зобов*язань.

Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитного договору зобов`язання позичальником ОСОБА_1 щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються, у зв`язку з чим станом на 21.12.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 124 220,49 доларів США (сто двадцять чотири тисячі двісті двадцять доларів США 49 центів), що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2015 року становить 2 924 947,09 грн. (два мільйони дев*ятсот двадцять чотири тисячі дев*ятсот сорок сім гривень 09 копійок), яка складається з суми заборгованості за кредитом 105 125,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2015 року становить 2 475 318,16 грн., відсотків 19 095, 43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2015 року становить 449 628, 90 грн., позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором, судовий збір.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі № 336/2468/16-ц, пр. № 2/336/1690/2016 від 17.08.2018 року за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задоволено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2018 року заочне рішення скасовано та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягав.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися з невідомих причин, викликалися шляхом направлення судових повісток.Під час розгляду справи відповідачі надали свої заперечення щодо суті спору, в зв*язку із чим, їх позиція врахована судом під час ухвалення рішення.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 28.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CrL-SME201/173/2008 від 28.03.2008 року, за умовами якого Позивач надав відповідачу кредит у сумі 220 000,00 доларів США, строком до 27.03.2017 року. Проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі плаваючої процентної ставки, що становить 5,4 відсотків на рік, про що надано копію договору про надання кредитної лінії № CrL-SME201/173/2008 від 28.03.2008 року, копії кредитних заявок.

Також між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено додатковий договір №1 від 19.04.2011 року та додатковий договір № 2 від 14.03.2014 року, додатковий договір № 1 від 17.03.2014 року, додатковий договір № 3 від 19.03.2014 року, про що надано відповідна копії.

В якості забезпечення зобов*язань ОСОБА_1 за кредитним договором № CrL-SME201/173/2008 від 28.03.2008 року, між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_2 28.03.2008 року укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов*язалась відповідати перед позивачем за повне та своєчасне виконання позичальником ОСОБА_1 боргових зобов*язань (а.с33-34).

Між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено додатковий договір № 1 від 19.04.2011 року та додатковий договір № 2 від 19.03.2014 року до договору поруки.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Ст..543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 509, 526, 610, 611, 624, 625, 651, 1050 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином у строки та в порядку відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як встановлено судом та перевірено доказами, що відповідач ОСОБА_1 в період дії договору свої зобов`язання за договором виконував невчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 21.12.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 124 220,49 доларів США (сто двадцять чотири тисячі двісті двадцять доларів США 49 центів), що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2015 року становить 2 924 947,09 грн. (два мільйони дев*ятсот двадцять чотири тисячі дев*ятсот сорок сім гривень 09 копійок), яка складається з суми заборгованості за кредитом 105 125,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2015 року становить 2 475 318,16 грн., відсотків 19 095, 43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2015 року становить 449 628, 90 грн.

Судом витребувано від позивача розрахунок заборгованості, відповідно до якого останній платіж за кредитним договором сплачено 20.08.2014 року.

На письмову вимогу позивача щодо дострокового погашення заборгованості відповідачі зобов*язання за укладеним кредитним договором не виконали.

Відповідач ОСОБА_2 за змістом відзиву вказувала, що позивачем пропущено строк пред*явлення вимог до поручителя оскільки порука є припиненою.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки..

З огляду на викладені приписи, порука є строковим зобов`язанням і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Судом встановлено, що у договорі поруки не встановлено строк після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.2 договору поруки) про його дію до припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором. Однак це не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України.

Згідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням».

Вищезазначений висновок висловлений у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16.

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі

№ 6-53цс14 зроблено висновок, що «строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу (у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин) про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 ГПК України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя».

Таким чином, з огляду на зазначені правові норми та позицію Великої Палати Верховного Суду, можна зробити висновок, що у випадку не встановлення у договорі поруки строку у вигляді дати, місяця, року, застосовується положення ч. 4 ст. 559 ЦК України і строк, передбачений цією статтею, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 останній платіж за кредитним договором внесено 20.08.2014 р. Тобто про порушене право позивача позивач дізнався 21.09.2014 року не отримавши черговий платіж.

Вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено 25.12.2015р.(а.с. 7)

Вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором на адресу відповідача ОСОБА_2 направлено 22.03.2016р.(а.с. 8)

З позовом позивач звернувся 27.04.2016 року.

Таким чином, аналізуючи положення частини четвертої статті 559 ЦК України, суд дійшов до висновку що порука припинила свою дію що є підставою для відмови у стягненні з відповідача ОСОБА_2 заборгованості.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором укладеним з позивачем, виконував не належним чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з нього заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, підтверджений документально.

На підставі ст. 12,13,76,81,141,258,259,265,353,355 ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», , рахунок НОМЕР_2 , МФО 300528 заборгованість за кредитним договором № CrL-SME201/173/2008 від 28.03.2008 року в сумі 124 220,49 доларів США (сто двадцять чотири тисячі двісті двадцять доларів США 49 центів), що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2015 року становить 2 924 947,09 грн. (два мільйони дев*ятсот двадцять чотири тисячі дев*ятсот сорок сім гривень 09 копійок), яка складається з суми заборгованості за кредитом 105 125,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2015 року становить 2 475 318,16 грн., відсотків 19 095, 43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2015 року становить 449 628, 90 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», , рахунок НОМЕР_2 , МФО 300528, судовий збір в сумі 43874,21 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної части рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А.Галущенко