Провадження № 22-ц/801/462/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 рокуСправа № 127/20075/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2020 року про забезпечення позову, постановлену суддею Вінницького міського суду Вінницької області Бессараб Н.М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсною та скасування приватизації квартири, про визнання неправомірним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло.

Позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій він просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_2 зазначає, що процес приватизації вказаної квартири відбувався без його згоди, так як на той момент він в даній квартирі не проживав, спільного господарства з відповідачами не вів, тому права на 1/4 частки квартири немає.

Заявник вказує, що від відповідачів йому стало відомо, що 17.09.2019 державний виконавець Центрального ВДВС м. Вінниці Макушинський Ю.І. примусово проник до даної квартири, оскільки відносно позивача 28.01.2019 відкрито виконавче провадження № 58214163, яким буде накладено арешт на ј частки квартири та проведено опис майна в ній, яка за свідоцтвом про право власності на житло належить позивачу.

ОСОБА_2 зазначає, що квартира приватизована з порушенням законодавства та ј частки квартири йому не належить, так як позивач там не проживає вже тривалий час, а дії державного виконавця порушують права співвласників даної квартири, тому для не допущення реалізації ј частки квартири з прилюдних торгів та збереження майна ОСОБА_2 звернувся до суду з даною заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2020 року заяву позивача було задоволено частково. Накладено арешт на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі на момент постановлення даної ухвали, стверджує, що було вирішено питання про його права і обов`язки. Вважає, що вона постановлена судом з порушення норм процесуального права, при цьому не повно з`ясовані обставини справи, ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, тому просить її скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач уникає виконання судового рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь скаржника заборгованість за договором позики. Так як єдине майно, яке можливо реалізувати на даний час для часткового повернення коштів, обтяжене забороною згідно оскаржуваної ухвали.

На апеляційну скаргу позивач подав відзив, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відзивів від інших учасників справи не надходило.

В судове засідання відповідачі не з`явились, були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Суд вирішив розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб, неявка яких є неповажною та не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін- адвокатів Шикунової А.О, Федчук С.М., дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам ухвала суду не відповідає.

Забезпечуючи позов ,суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що в разі відчуження ј частки нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , можуть бути порушені його майнові права та інтереси. При цьому заявлені вимоги про забезпечення позову є співмірними з заявленим позовним вимогам та невжиття заходів забезпечення даного позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову. Крім того, суд виходив із розумності, обґрунтованість і адекватність заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін та безпосередньо відповідачів , в разі задоволення позову , права та інтереси яких буде порушено.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам та не порушення прав третіх осіб.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2017 з ОСОБА_6 стягнуто на користь ОСОБА_1 борг за договором позики (а.с. 2-35). Вказане рішення суду набрало законної сили.

При цьому державним виконавцем виконано дії для виконання рішення суду в рахунок погашення боргу, а саме постановою відкрито виконавче провадження по вказаному рішенні та накладено арешт на ј частки квартири позивача.

Стаття 129 Конституції України та стаття 14 ЦПК України передбачають обов`язковість виконання судового рішення.

Тобто на даний час рішення суду не виконано.

Оскаржуваною ухвалою суду від 24.09.2020 накладено арешт на ј частки квартири позивача, і як наслідок створено умови для неможливості виконання рішення суду від 27.04.2017, оскільки майно обтяжене забороною, згідно даної ухвали.

Відтак накладення арешту порушує права та інтереси третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , який не приймав участі у справі на час вирішення питання про забезпечення позову, що є грубим процесуальним порушенням.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала про накладення арешту на квартиру, ухвалена з порушенням вимог закону.

Як вбачається із матеріалів справи позивач в заяві вказує на те, що права на ј частки квартири на яку накладено арешт, він немає і не претендує, оскільки квартиру приватизовано без його згоди.

Тобто, суд першої інстанції не взяв до уваги та не дав оцінки тій обставині, що заява позивача не відповідає вимогам ч.2 ст. 149 ЦПК України, оскільки не містить обґрунтованих доводів , яким чином невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Судом першої інстанції не з`ясовано співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам та не дано оцінку рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених вимог.

Одною із головних підстав для забезпечення позову , які були прийняті судом до уваги, є те, що в разі невжиття заходів забезпечення позову існує ризик відчуження 1/4 частки майна позивача.

Матеріали справи не місять доказів, що відповідачами вчиняються дії по відчуженню частки вданої квартири, або якісь інші обставини ,які б мали правове значення для вирішення питання.

Відтак висновки суду про необхідність забезпечення позову не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам процесуального права.

Враховуючи підстави , предмет спору в даній цивільній справі та доводи заяви, апеляційний суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову відсутні.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви позивача про забезпечення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду залишатися в силі не може, в силу ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2020 року про забезпечення позову - скасувати.

У задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 березня 2021 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало