Справа № 758/9149/13-ц
Провадження № 4-с/758/90/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Гальчинській А.О., Волошиній А.М.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Єрмак В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (попередня назва - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Публічне акціонерне товариства «Брокбізнесбанк» на рішення та дії державного виконавця Амборського Андрія Вікторовича, -

встановив:

В серпні 2019 року заявник ОСОБА_1 , як боржник у виконавчому провадженні, звернулась до суду зі скаргою, в якій просила: 1) скасувати постанову про арешт майна боржника від 19.08.2019 року та постанову про арешт коштів боржника від 19.08.2019 року у виконавчому провадженні № 46076262, винесені державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Амборським А.В.; 2) зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Амборського А.В. прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження № 46076262 та зняття накладених арештів на майно та кошти ОСОБА_1 .

Скарга мотивована тим, що 21.08.2019 року поштою скаржник отримала постанову про арешт майна боржника від 19.08.2019 року у виконавчому провадженні № 46076262, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Амборського А.В.. Зазначає, що згідно постанови про арешт майна боржника від 19.08.2019 року у виконавчому провадженні № 46076262 державним виконавцем Амборським А.В. було накладено арешт на майно скаржника, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Вказує, що 27.08.2019 року скаржник отримала поштою постанову про арешт коштів боржника від 19.08.2019 року у виконавчому провадженні № 46076262 державного виконавця Амборського А.В. Вважає, що дії державного виконавця Амборського А.В. порушують її права та інтереси, а постанова про арешт майна боржника від 19.08.2019 року та постанова про арешт коштів боржника від 19.08.2019 року у виконавчому провадженні № 46076262 є незаконними та протиправними та підлягають скасуванню. Зазначає, що в січні 2015 р. на підставі заочного рішення Подільського районного суду м.Києва від 18.03.2014 р. у справі № 758/9149/13-ц державними виконавцями вже 2 рази було накладено арешт на все нерухоме майно боржника, які діють до цього часу. Крім того, з 12.06.2014 р. ПАТ «Брокбізнесбанк» перебуває в стані ліквідації та 10.06.2019 р. Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» подані документи державному реєстратору про припинення Банку як юридичної особи, а тому Банк не може бути стягувачем . Крім того, зазначає, що права ОСОБА_1 у ваємовідносинах з Банком та державними і приватними виконавцями вже було порушено з використанням документів, що мають ознаки підробки. Зокрема, ОСОБА_1 отримала копію ухвали Подільського районного суду м.Києва від 15.12.2017 р. у справі № 758/9149/13-ц (головуючий суддя Неганова Н.В.) про надання дозволу у виконавчому провадженні № 46076262 державному виконавцю ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві Дякон Назарію Миколайовичу на примусове проникнення до житла ОСОБА_1 . Проте, за листом Голови Подільського районного суду м.Києва від 26.06.2018 р. її було повідомлено про те, що така справа за поданням державного виконавця Дякон Н.М. про примусове проникнення до житла в провадженні суду не перебувала, а ухвала має ознаки підробки.

Ухвалою від 15.03.2021 р. відмовлено в заяві ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС», яке зазначає про те, що є правонаступником ПАТ «Брокбізнесбанк», про зупинення провадження.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали скаргу з підстав, зазначених в ній, просили задовольнити та ухвалити відповідне рішення, заявником надані пояснення, аналогічні викладеним в скарзі. Заявник додала, що на час розгляду скарги виконавче провадження № № 46076262 є відкритим, постанову про відкриття вказаного провадження вона не оскаржувала, заміни стягувача в ньому не відбувалось, на її клопотання державному виконавцю про закінчення виконавчого провадження, поданого в листопаді 2019 р., відповіді не отримувала.

Представник Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив, відзиву (пояснень) до суду не подано.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Брокбізнесбанк» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив, відзиву (пояснень) до суду не подано.

Відповідно до ст.450 ч.2 ЦК України вищевказаних осіб не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що заочним рішенням Подільського районного суду м Києва від 18.03.2014 року по справі № 758/9149/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором № 07Ф-296 від 26.12.2007 року в сумі 648 913,62 дол.США, що по курсу НБУ станом на 21.03.2013 р. становить 5 186 766,56 грн., а також судовий збір у розмірі 3 441,0 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Амборського А.В. перебуває виконавчий лист № 758/9149/13-ц, виданий Подільським районним судом м.Києва 10.12.2014 р. на підставі вищевказаного судового рішення, за яким відкрито виконавче провадження ВП № 46076262.

19.08.2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Амборським А.В. в межах даного виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника ВП № 46076262.

19.08.2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Амборським А.В. в межах даного виконавчого провадження винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 46076262.

Вказані постанови державного виконавця боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 вважає такими, що не відповідають закону.

Перевіряючи твердження заявника, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, зокрема, обов`язки виконавців, згідно якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1); виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.2 п.1).

Відповідно до вимог частин п`ятої та шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Частинами першою, другою та третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Заявник підтвердила в судовому засіданні те, що постанова про відкриття виконавчого провадження № ВП 46076262 нею до суду не оскаржувалась.

Постановою державного виконавця Амборського А.В. від 15.01.2020 р. виконавче провадження № ВП 46076262 передано Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та постановою від 20.01.2020 р. дане виконавче провадження прийнято Амборським А.В. до свого провадження як державним виконавцем даного відділу.

Вищевказані постанови державного виконавця також не оскаржувались у встановленому законом порядку.

Тим самим, постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Амборського А.В. від 19.08.2019 року суд визнає правомірними, оскільки вони відповідають зазначеним вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та винесені в межах відкритого виконавчого провадження № ВП 46076262.

Обставини, наведені в обґрунтування скарги, суд вважає безпідставними, оскільки судове рішення тривалий час залишається невиконаним, виконавчий лист видано на стягнення заборгованості по кредитному договору з ОСОБА_3 , як позичальника, а отже накладення арешту на майно останньої в межах суми звернення стягнення є правомірним.

Крім того, доводи боржника про наявність арештів на майно ОСОБА_1 в межах інших виконавчих проваджень, не впливає на законність накладення арешту на її майно, як боржника, у виконавчому провадженні № ВП 46076262.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що вимоги скарги в частині скасування постанови від 19.08.2019 р. про арешт майна боржника ОСОБА_1 та постанови від 19.08.2019 р. про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , які винесені державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві Амборським А.В., є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому не підлягають задоволенню.

Вимоги скарги про зобов`зання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Амборського А.В. прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження № 46076262 та про зняття накладених арештів на майно та кошти ОСОБА_1 не засновані законі виходячи з такого.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження визначений вичерпний перелік підстав закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.39 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням; 17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; 18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа.

Заявником ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів того, що після припинення стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» як юридичної особи відсутній правонаступник.

Більш того, при розгляді даної скарги від ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» надходила заява про зупинення провадження про розгляду скарги з посиланням на те, що в провадженні Подільського районного суду м.Києва перебуває розгляд заяви даного ТОВ про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) правонаступником (справа № 758/9149/13-ц, провадження 6/758/32/21), розгляд якої призначений на 23.04.2021 р.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обставини неправомірності дій та рішення державного виконавця не знайшли свого підтвердження, останнім правомірно було винесені оскаржувані постанови та відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження ВП ВП 46076262, а тому суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, Закону України «Про виконавче провадження, керуючись ст.ст. 13, 258-260, 261,354, 447-451 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Публічне акціонерне товариства «Брокбізнесбанк» на рішення та дії державного виконавця Амборського Андрія Вікторовича в межах виконавчого провадження ВП 46076262 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 19.03.2021 р.

СуддяН. М. Ларіонова