КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/192/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Луценко О.М.,-

встановив:

У серпні 2019 року КП виконавчого округу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» звернулось до суду із названим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

Відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з централізованого опалення та/або постачання гарячої води.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «Київтеплоенерго» підготовило та опублікувало договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами.

Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся.

Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку із чим станом на 01 липня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 42 979 грн 94 коп., з яких заборгованість за послуги з централізованого опалення - 41 238 грн 59 коп., заборгованість з централізованого постачання гарячої води - 1 741 грн 35 коп.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з урахуванням інфляційної складової боргу у розмірі 1 554 грн 13 коп., а також три відсотки річних у розмірі 447 грн 83 коп.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з центрального опалення у розмірі 41 238 грн 59 коп.; заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 1 741 грн 35 коп.; інфляційна складова боргу у розмірі 1 554 грн 13 коп.; 3% річних у розмірі 447 грн 83 коп.; витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 921 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Київтеплоенерго» зазначило, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником та проживає у квартирі АДРЕСА_2 .

З 01 травня 2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань по оплаті житлово-комунальних послуг, виникла заборгованість, яка станом на 01 липня 2019 року складає 42 979 грн 94 коп., з яких:

- заборгованість за послуги з централізованого опалення - 41 238 грн 59 коп.;

- заборгованість з централізованого постачання гарячої води - 1 741 грн 35 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, КП «Київтеплоенерго» зазначило, що відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягнення в судовому порядку з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних.

На підтвердження позовних вимог КП «Київтеплоенерго» надало: розрахунок заборгованості за надані послуги; розрахунок інфляційної складової боргу та 3% річних на заборгованість за послуги; інформацію про тарифи та послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води; докази надання послуг з централізованого опалення (відомості споживання); копію наряду на включення та відключення будинку.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на встановлення у 2016 році у квартирі приладу розподільного обліку тепла (квартирний лічильник). Відповідач зазначає, що теплолічильник внесений до державного реєстру засобів вимірювальної техніки, 01 жовтня 2016 року квартирний лічильник був введений в експлуатацію. 09 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Київенерго» із заявою про прийняття лічильника на абонентський облік, проте жодної відповіді на заяву не було отримано.

Відтак нарахування оплати за теплову енергію не на підставі даних лічильника є необґрунтованим та не відповідає дійсному споживанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»).

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Згідно положень п. 29 Правил № 630 споживач має право на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (п. 26 Правил № 630).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 затверджено Правила користування тепловою енергією.

Згідно п. 17 та п. 19 Правил користування тепловою енергією для обліку відпуску та споживання теплової енергії застосовуються прилади комерційного обліку, занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, або ті, що пройшли державну метрологічну атестацію.

Після технічного огляду вузла обліку теплопостачальна організація видає акт про його прийняття в експлуатацію. Споживач за показами вузла обліку визначає обсяг спожитої теплової енергії та параметри теплоносія і заносить ці дані до журналу обліку споживання теплової енергії.

Так, матеріали справи не містять доказів на підтвердження дотримання відповідачем порядку встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії в квартирі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує той факт, що встановлений лічильник у квартирі не опломбований та не взятий на облік.

З огляду на це, здійснення нарахувань на підставі показників лічильника, який встановлений без дотримання відповідного порядку, є неправомірним.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що нарахування оплати за теплову енергію не на підставі даних лічильника є необґрунтованим та не відповідає дійсному споживанню теплової енергії, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження дотримання порядку встановлення теплового лічильника.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не перевірив правильність поданих позивачем розрахунків, колегія суддів не приймає, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на спростування розрахунків заборгованості.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протягом розгляду справи відповідач неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи, однак суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення, не надавши можливості врегулювати спір в позасудовому порядку, колегія суддів не приймає, оскільки з моменту відкриття провадження (30 серпня 2019 року) до ухвалення у справі судового рішення (25 вересня 2020 року) відповідач мав достатньо часу для можливого врегулювання спору та подання необхідних доказів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 25 вересня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 15 березня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко