Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2021 Справа №607/16348/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручка Т.В.

представника позивача Дячук С.І.

представника третьої особи Піговського М.М.

розглянувши у відритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Служба у справах дітей виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визначення місця проживання дитини ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, у якому просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , який, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2021 року, розірвано. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час зареєстровані та фактично проживають із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . У помешканні створені усі необхідні умови для їх проживання та гармонійного розвитку. Сторони не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання їх неповнолітніх дітей, із цього приводу між ними виникають суперечки та конфліктні ситуації, під час яких відповідач погрожує забрати дітей для проживання разом із ним. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2020 року встановлений режим окремого проживання подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Із врахуванням малолітнього віку дітей (05 років та 01 рік), їх індивідуальних та психологічних особливостей, позивач вважає, що якнайкращим інтересам дітей буде відповідати визначення їх місця проживання разом з матір`ю.

Відповідач відзиву на позов не подавав.

У даній справі 08.11.2021 року проведено підготовче судове засідання за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Дячук С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судовому засіданні підтримав наданий ними висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітніх дітей із їх матір`ю - ОСОБА_2 .

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2021 року).

У даному шлюбі народилося двоє дітей: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 08 серпня 2016 р. Великоходачківською сільською радою Козівського району Тернопільської області) та син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 03.08.2020 року Великоходачківською сільською радою Козівського району Тернопільської області).

Малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані та проживає із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про склад сім`ї №383, видана 01.09.2021 р. Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2020 року встановлений режим окремого проживання подружжя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перебувають у зареєстрованому шлюбі із 10 жовтня 2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції складено актовий запис №1931.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2021 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини - задоволено частково. Ухвалено стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 17 вересня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 19 липня 2021 року ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів на утримання дружини задоволено частково. Ухвалено стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Згідно вимог ст.ст. 7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованоїПостановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Згідно висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №1153 від 22 жовтня 2021 року найкращим інтересам дітей буде відповідати визначення їх місця проживання разом із матір`ю.

Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повністю погоджується з позицією Служби у справах дітей виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області щодо доцільності визначення місця проживання дітей із матір`ю, а тому вважає, слід визначити їх місце проживання, за місцем проживання матері ОСОБА_2 .

Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дітей з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, турботі відносно них та участі у вихованні дітей і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 200, 206, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача служба у справах дітей виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради Тернопільського району тернопільської області про визначення місця проживання дитини ,задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю ОСОБА_2 в селі Великий Ходачків Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, вул. Загороди,17.

Стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 24 грудня 2021 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан