Справа № 463/3886/19
Провадження № 2/463/91/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань Крегель З.Ю.

представника позивача Павлової З.П.

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи

УКВ ДЕР ЛМР Мотова Є.Г.

представника третьої особи

УДР ЮД ЛМР Паращича В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом Львівської міської ради до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, третя особа на стороні відповідача: Василюк Володимир Михайлович - Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання до вчинення дій, скасування державної реєстрації права приватної власності; зустрічним позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівської міської ради, третя особа, на стороні відповідачів за зустрічним позовом: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності, -

встановив:

ЛМР звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 нежитлове приміщення цокольного поверху під інд.5-1, 5-2 загальною площею 18.6 кв.м на АДРЕСА_1 та зобов`язання повернути вказане майно за актом приймання-передачі територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради; скасування рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Василюка Володимира Михайловича (індексний номер: 28230018 від 11.02.2016) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна на АДРЕСА_1 , із закриттям розділу державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою від 03.06.2019 постановлено позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначити судове засідання для розгляду справи по суті 02.07.2019.

Ухвалами судового засідання від 02.07.2019, 01.08.2019, 04.09.2019, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, судові засідання відкладено на 01.08.2019, 04.09.2019 та 07.10.2019 відповідно.

01.10.2019 через канцелярію суду представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівської міської ради, третя особа, на стороні відповідачів за зустрічним позовом: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м.Львова» №303 від 13.04.2017 в частині визначення об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Львів та проведення державної реєстрації права комунальної власності територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради на нежитлові приміщення цокольного поверху 5-1, 5-2 загальною площею 18,6 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування запису про право власності Територіальної громади міста Львів в особі Львівської міської ради в частині об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 101, внесеного 19.04.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна. Крім цього, подав заяву про поновлення процесуального строку на звернення до суду із зустрічною позовною заяву, яка мотивована тим, що позивач пропустила такий з поважних причин, оскільки не володіє юридичними навичками, тому 03.09.2019 уклала договір з адвокатом, який лише 09.09.2019 ознайомився з матеріалами справи та після цього оформив зустрічну позовну заяву.

В судовому засіданні 07.10.2019 ухвалою суду, постановленою не виходячи до нарадчої кімнати, поновлено процесуальний строк звернення до суду із зустрічною позовною заявою, зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Крім цього, ухвалою від 07.10.2019 постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання 29.10.2019.

Ухвалою підготовчого засідання від 29.10.2019 задоволено клопотання про витребування доказів, а підготовче засідання відкладено на 26.11.2019 та за клопотанням представника позивача на 21.01.2020.

За клопотання представника відповідача з метою надання сторонам часу для мирного врегулювання спору підготовче засідання відкладено на 20.02.2020.

В підготовчому засіданні долучено до матеріалів справи пояснення третьої особи Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, задоволено клопотання представника позивача про долучення документів та за клопотанням відповідача підготовче засідання відкладено на 24.03.2020.

В подальшому у зв`язку із запровадженням карантину та за клопотанням учасників справи відкладено підготовчі засідання 24.03.2020, 29.04.2020, 18.06.2020, 29.07.2020.

У зв`язку з неявкою відповідача підготовче засідання 01.10.2020 відкладено на 18.11.2020.

В підготовчому засіданні представник відповідача заявив клопотання про призначення експертизи у зв`язку з чим в підготовчому засіданні за клопотанням представника третьої особи оголошено перерву до 22.12.2020.

В підготовчому засіданні відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи та прийнято заяву представника позивача про зміну предмета позову, у якій остання просить позовні вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Василюка Володимира Михайловича (індексний номер: 28230018 від 11.02.2016) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна на АДРЕСА_1 , із закриттям розділу державного реєстру речових прав на нерухоме майно змінити на скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення цокольного поверху під інд.5-1, 5-2, загальною площею 18.6 кв.м на АДРЕСА_1 з припиненням права власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення цокольного поверху під інд.5-1, 5-2, загальною площею 18.6 кв.м на АДРЕСА_1 .

Ухвалою підготовчого засідання від 22.12.2020 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 20.01.2021, у якому оголошено перерву до 02.03.2021.

ЛМР позовні вимоги обґрунтовує тим, що первинна реєстрація права власності на будинок в цілому за адресою: АДРЕСА_1 була здійснена 04.07.2008 за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради, на підставі рішення Червоноармійського райвиконкому № 176 від 10.03.1987.

Львівська міська рада є власником нежитлових приміщень цокольного поверху під інд. 5-1, 5-2 загальною площею 18,6 кв.м. на АДРЕСА_1 згідно з рішенням Виконкому Львівської міської ради №303 від 13.04.2017 та листа Регіонального відділення фонду державного майна України по Львівській області, про що було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.04.2017.

09.02.2016 право власності на квартиру приватним нотаріусом було зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі дублікату свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 08.02.2016, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Галицького району Львівської міської ради, а через два дні вказану квартиру було продано ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири №1143 від 11.02.2016.

З інформації, яка міститься в державному реєстрі прав на нерухоме майно, предметом договору купівлі-продажу була квартира НОМЕР_4 (загальною площею 18,9 кв.м, житлова площа якої складає 13,4 кв.м.; квартира складається з однієї житлової кімнати; нежитлові приміщення під літ. 5-1/7,0 кв.м, 5-2/11,6 кв.м, 5-3/0,8 кв.м).

Тобто було здійснено подвійну реєстрацію на одні й ті ж приміщення цокольного поверху під літ. 5-1/7,0 кв.м, 5-2/11,6 кв.м, 5-3/0,8 кв.м, які є власністю територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради.

Приміщення знаходиться в житловому будинку, ізольоване, що підтверджується інформацією з технічного паспорту виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №786 від 18.07.2008.

Нежитлові приміщення цокольного поверху під інд. 5-1, 5-2 загальною площею 18,6 кв.м, згідно з відомостями бази даних нарахування орендних платежів, управлінням комунальної власності надавались в оренду ЛКП «Господар» (згідно з договором оренди нерухомого майна № Л-10892-17 від 29.12.2017).

Оскільки рішення про відчуження комунального майна площею 18,6 кв.м. на АДРЕСА_1 , Львівська міська рада не приймала, таке вибуло з комунальної власності неправомірно і поза волею власника майна, що на думку позивача є підставою, відповідно до статей 387, 388 ЦК України, для витребування майна у набувача, у зв`язку з чим підставною є заявлення позовної вимоги про витребування майна з володіння ОСОБА_3 на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради.

Крім цього, вважає, що також є підстави для скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення цокольного поверху під інд.5-1, 5-2, загальною площею 18.6 кв.м на АДРЕСА_1 з припиненням права власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення цокольного поверху під інд.5-1, 5-2, загальною площею 18.6 кв.м на АДРЕСА_1 , а тому просить позов задовольнити.

ОСОБА_3 зустрічну позовну заяву обґрунтовує тим, що їй належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), підставою виникнення якого державним реєстратором зазначено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусам Львівського міського нотаріального округу Василюком В.М. та зареєстрований у реєстрі за №1143 від 11.02.2016, а підставою для внесення запису про право власності слугувало рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28230018 від 13.02.2016.

Загальна площа квартири становить 18,9 кв.м, у тому числі житлова - 13,4 кв.м.

16.03.2016 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тузяком П.Т. проведено державну реєстрацію змін щодо вищевказаної квартири (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), а саме: в опис включено нежитлові приміщення під літ. 5-1 площею 7,0 кв. м, 5-2 площею 11,6 кв. м., 5-3 площею 0,8 кв. м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підставою для реєстрації змін зазначено рішення про внесення змін до запису індексний номер: 28756800 від 16.03.2016 року, прийняте державним реєстратором.

Отже ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 18,9 кв. м., у тому числі житлова - 13,4 кв. м., до складу квартири відносяться нежитлові приміщення під літ. 5-1 площею 7,0 кв. м, 5-2 площею 11,6 кв. м., 5-3 площею 0,8 кв. м., а тому вона набула всі повноваження власника, визначені в ч. 1 ст. 317 ЦК України, зокрема набула право володіння, так як за нею зареєстровано право власності на спірне майно, про що є належні та допустимі докази у матеріалах даної справи.

В той же час, як стало відомо ОСОБА_3 із позовної заяви ЛМР рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова» № 303 від 13.04.2017 року вирішено зареєструвати територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова, є ізольованими, не належать до житлового фонду, не перебувають у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжними згідно з переліком, а зокрема на: нежитлові приміщення цокольного поверху 5-1, 5-2 загальною площею 18,6 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також з тексту позову Львівської міської ради ОСОБА_3 дізналася про те, що 19.04.2017 державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Хміляр Х.А. проведено державну реєстрацію права комунальної власності за Львівською міською радою на приміщення цокольного поверху під інд.5-1, 5-2 загальною площею 18,6 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності вказано: рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова» № 303 від 13.04.2017 року та лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області №03-13-06171 від 26.09.2016.

З урахуванням наведеного вважає, що Львівська міська рада незаконно заволоділа приміщеннями цокольного поверху 5-1, 5-2 загальною площею 18,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та включені до складу квартири НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Квартира АДРЕСА_3 приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», а спірні приміщення цокольного поверху мають окремий вхід, у них відсутні будь-які комунікаційні мережі, такі призначені для задоволення потреб власників квартир у багатоповерховому будинку, мають статус допоміжних, що підтверджується також технічним паспортом від 15.03.2016, складеним ФОП ОСОБА_6 , та з урахуванням домовленостей власників квартир будинку приміщеннями підвалу користуються власники квартир, під якими це приміщення підвалу розташоване. ОСОБА_3 провела ремонт у вказаних приміщеннях, зробила їх поліпшення.

Оскільки з моменту приватизації квартир, усі власники квартир у житловому будинку АДРЕСА_1 в силу Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» стали співвласниками всіх допоміжних приміщень вказаного житлового будинку, до яких належать і спірні приміщення підвалу, які в розумінні Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є саме допоміжними приміщеннями, наявність як договору оренди спірного приміщення, укладеного між ЛМР та ЛКП «Господар», так і рішення ЛМР, яке посвідчує право власності на спірне приміщення, лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області №03-13-06171 від 26.09.2016 не змінюють правового статусу вказаних спірних приміщень, а тому вважає, що є підстави для визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м.Львова» №303 від 13.04.2017 в частині визначення об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Львів та проведення державної реєстрації права комунальної власності територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради на нежитлові приміщення цокольного поверху 5-1, 5-2 загальною площею 18,6 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно і скасування запису про право власності Територіальної громади міста Львів в особі Львівської міської ради в частині об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 101, внесеного 19.04.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна.

В судовому засіданні представник ЛМР позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Додатково зазначила, що у ОСОБА_3 не було необхідних документів для реєстрації права власності на нежитлові приміщення, оскільки до останньої на підставі договору купівлі-продажу перейшло лише право власності на квартиру, яке належало попередньому власнику - ОСОБА_5 . Спірні приміщення не є допоміжними, оскільки не відповідають за забезпечення належного функціонування житлового комплексу, а є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин - нежитловими приміщеннями.

Крім цього, заперечила проти заяви ОСОБА_3 про застосування позовної давності, оскільки виконання функції органу управління майном комунальної власності територіальної громади м. Львова, передача в оренду, відчуження (приватизація) майна комунальної власності, подання на розгляд міської ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, внесення на розгляд міської ради проектів ухвал щодо порядку та умов відчуження комунального майна, а також інші повноваження щодо комунального майна належать саме управлінню комунальної власності Львівської міської ради (на підставі Рішення ЛМР № 1100 від 07.12.2007, яким затверджено Положення про управління комунальної власності Львівської міської ради).

Управління комунальної власності ДЕР ЛМР звернулось з листом №4-2302-674 від 11.03.2019 до юридичного департаменту з інформацією про вибуття об`єкта з комунальної власності, на АДРЕСА_1 , для подання позовної заяви. Нежитлові приміщення площею 18,6 було надано в оренду за договором №Л-10892-17 ЛКП «Господар», а перед тим вони також знаходились в оренді зазначеного ЛКП за договором оренди №1-8719-13 від 31.07.2013.

31.03.17 адміністрація ЛКП «Господар» зверталась до управління комунальної власності ДЕР ЛМР з листом 162/вих. від 31.03.17 (копія додається) про те, що 23.03.2017 ними було встановлено, що приміщення на АДРЕСА_1 було самовільно зайнято ОСОБА_3 .

Тому, рахуючи строк позовної давності з моменту отриманого листа 162/вих. Від 31.03.17 від ЛКП «Господар», строк позовної давності Львівської міської ради не є пропущений.

Проти задоволення зустрічного позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву. Вважає, що нежитлові приміщення цокольного поверху 5-1, 5-2, площею 18,6 кв.м на АДРЕСА_1 належать до комунальної власності територіальної громади м.Львова, яка виникла на підставі таких розпорядчих та законодавчих актів: рішення Червоноармійської районної ради народних депутатів м. Львова №176 від 10.03.1987 року, згідно з яким будинок на АДРЕСА_1 , в цілому належав на праві комунальної власності територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради; постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю», відповідно до якої до власності областей віднесено житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів; рішення виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 24.12.1991 № 728 «Про розмежування обласної комунальної власності і власності адміністративно-територіальних одиниць/підприємств та організацій житлово-комунального господарства області/», згідно з яким затверджено перелік підприємств та організацій, які відносяться до комунальної власності Львівської міської ради народних депутатів, до якого включено житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів районів м. Львова.

Відомості про право власності територіальної громади м. Львова на весь будинок на АДРЕСА_1 було внесено 04.07.2008 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Надалі, на підставі Рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №303 від 13.04.2017 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова» та листа №03-13-06171, виданого 26.09.2016 Фондом державного майна України, відомості про спірне приміщення як окремий об`єкт цивільних прав площею 18,6 кв.м. були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оскільки будинок в цілому перебував в комунальній власності, то і всі нежитлові приміщення у ньому, які не приватизовані та не відчужені у приватну чи державну власність на підставі правочинів, залишаються у комунальній власності.

Спірне приміщення цокольного поверху на АДРЕСА_1 відноситься до нежитлового і не виконує функцій допоміжних приміщень та не відповідає за забезпечення належного функціонування житлового комплексу, а тому таке приміщення є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, порядок надання в оренду та відчуження якого проводиться на підставі загальних правових норм, що регулюють порядок надання нежитлових приміщень в оренду та відчуження майна територіальної громади.

Приміщення знаходиться в житловому будинку, ізольоване, що підтверджується інформацією з технічного паспорту виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №786 від 18.07.2008, а згідно з відомостей бази даних нарахування орендних платежів, управлінням комунальної власності вказані приміщення надавались в оренду ЛКП «Господар» (згідно з договором оренди нерухомого майна № Л-10892-17 від 29.12.2017).

Жодного рішення щодо відчуження вказаного приміщення іншим особам не було прийнято її власником, а тому таке вибуло з комунальної власності неправомірно і поза волею власника майна.

У ОСОБА_3 не було необхідних документів для реєстрації права власності на нежитлові приміщення, оскільки вона є власником лише проданої квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 18,9, яку їй було продано ОСОБА_5 , який відповідно до дублікату Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 був попереднім власником квартири.

В той же час зазначені нежитлові приміщення належать до комунальної власності міста, тому Львівська міська рада - орган місцевого самоврядування, який представляє та приймає рішення від імені територіальної громади міста Львова, як власник мала право на державну реєстрацію таких прав.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просив в задоволенні позову ЛМР відмовити з підстав, викладених у відзиві, а позовні вимоги за зустрічним позовом - задовольнити. Додатково зазначив, що ЛМР пропущено строк звернення до суду, оскільки саме з 16.03.2016 - моменту державної реєстрації за ОСОБА_3 права власності на спірне майно ЛМР, безпосередньо на яку покладено обов`язок з управління та обліку комунального майна, знала (не могла не знати) про вибуття із власності територіальної громади спірного майна та відповідно і про порушення внаслідок цього прав територіальної громади м.Львова, у зв`язку з чим на момент звернення до суду із вказаним позовом пропущено позовну давність, про застосування якої подав окрему заяву (а.с.94). При цьому, позивач взагалі не навів жодних причин пропуску такого строку, обмежившись лише посиланням на те, що Львівська міська рада про порушення свого права дізналася з листа Управління комунальної власності №4-2302-674 від 11.03.2019. Враховуючи наведене, а також відсутність обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску позовної давності, вважає, що є підстави і для відмови в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі.

Представник третьої особи на стороні відповідачів за зустрічним позовом: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради просив в задоволенні зустріч позовних вимог відмовити з підстав, викладених у письмових поясненнях. Зазначив, що рішення про державну реєстрацію права власності за територіальною громадою м.Львів в особі ЛМР на об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення цокольного поверху 5-1, 5-2, загальною площею 18,6 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , прийнято у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі наданих ЛМР усіх необхідних документів, вичерпний перелік яких визначено п.44 Порядку, а тому підстави для скасування такого рішення відсутні.

Крім цього, вказані приміщення є нежитловими приміщення, оскільки не відносяться до житлового фонду, не використовуються для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців і виступають самостійним об`єктом нерухомого майна та окремим об`єктом цивільно-правових відносин, що підтверджується, зокрема укладенням договору оренди вказаних приміщень.

Також звернув увагу на те, що право власності ОСОБА_3 на нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 , зареєстроване на підставі рішення №28756800 державного реєстратора Шубеляк І.Я., а не Тузяка П.Т. , яке прийнято на підставі довідки ЛКП «Господар» від 26.03.2015 №1642 про те, що спірні нежитлові приміщення належать до квартири АДРЕСА_3 та технічного паспорта виготовленого ФОП ОСОБА_6 , які не є належними правовстановлюючими документами та відповідно не могли бути підставою для прийняття вказаного рішення, що свідчить про набуття ОСОБА_3 права власності без законних та правових на те підстав.

Представник третьої особи на стороні позивача Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги ЛМР підтримав повністю з підстав, викладених у письмових поясненнях. Зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу до ОСОБА_3 перейшло право власності на квартиру, площею 18,6 кв.м, до складу якої спірні приміщення не входили, оскільки такі належать територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради, а довідка ЛКП «Господар» не може слугувати підставою набуття права власності на таке нерухоме майно, тому державна реєстрація права приватної власності на нежитлове приміщення цокольного поверху під інд.5-1, площею 7 кв.м, та 5-2, площею 11,6 кв.м за ОСОБА_3 проведена на підставі неналежних документів, здійснена з порушенням законодавства є неправомірною та підлягає скасуванню.

Третя особа на стороні відповідача Василюк Володимир Михайлович - Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області в судове засідання не з`явився, розгляд справи просив проводити без його участі. Крім цього, скерував письмові пояснення, у яких зазначив, що ним посвідчено Договір купівлі-продажу квартири, за реєстровим №1143, у зв`язку з чим прийнято рішення про державну реєстрацію прав від 13.02.2019 №28230018 та здійснено реєстрацію переходу права власності на ОСОБА_3 . Предметом вказаного договору була квартира АДРЕСА_3 , яка складалась з однієї житлової кімнати, житловою площею - 13,4 кв.м та кухні, загальна площа квартири - 18,9. Жодних нежитлових приміщень в тексті вказаного договору, технічному паспорті та у відкритому розділі №01 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено не було.

В подальшому 16.03.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вказаної квартири Шубеляк І.Я. державний реєстратор Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області прийняв рішення №28756800 про внесення змін до запису, згідно з яким в опис вказаної квартири були внесені нежитлові приміщення, а тому вважає, що скасуванню підлягає саме вказане рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з інформаційної довідки №160202524 від 20.03.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01 - квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 18,9 кв.м, житловою - 13,4 кв.м, яка складається з однієї житлової кімнати, а також нежитлові приміщення під літ.5-1/7 кв.м, 5-2/11,6 кв.м, 5-3 0,8 кв.м. (т.1 а.с.11-12).

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

В ході розгляду справи судом встановлено, що право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_3 виникло на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Василюком В.М. та зареєстрованого у реєстрі за №1143 від 11.02.2016 (т.1 а.с.45-46), зі змісту якого вбачається, зокрема що ОСОБА_5 (продавець) передав, а ОСОБА_3 (покупець) прийняла у власність квартиру АДРЕСА_3 . Квартира складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 13,4 кв.м., та кухні. Загальна площа квартири - 18,9 кв.м. Ця квартира належить ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 , виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів 18.09.1996, згідно з розпорядженням голови Ради, голови виконкому від 18.09.1996 №650, дублікат якого виданий Відділом приватизації державного житлового фонду Галицького району Департаменту економічної політики Управління комунальної власності Львівської міської ради 08.02.2016. Право власності продавця на квартиру підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Як вбачається з дубліката від 08.02.2016 свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , НОМЕР_1, виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів 18.09.1996 згідно з розпорядженням голови Ради, голови виконкому №650 (т.1 а.с.109), приміщення квартири становить 18,9 кв.м.

Така ж площа квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та відсутність будь-яких відомостей про приналежність до неї будь-яких допоміжних приміщень, вказана і в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №53201844, сформованій приватним нотаріусом Василюком В.М. 13.02.2016 під час державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_3 на вказану квартиру, яке виникло на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу від 11.02.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Таким чином на підставі договору-купівлі продажу квартири від 11.02.2016 ОСОБА_3 набула право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 18,9 кв.м, у зв`язку з чим приватний нотаріус Василюк В.М. як державний реєстратор правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію прав від 13.02.2019 №28230018 та здійснив реєстрацію переходу права власності на ОСОБА_3 .

Разом з тим, в подальшому 16.03.2016 державний реєстратор прав на нерухоме майно Тузяк П.Т., розглянувши заяву ОСОБА_3 , встановив, що зміни у площі ОНМ та, керуючись п.38 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141, в редакції, чинній на час проведення реєстраційної дії, прийняв рішення №28756800 внести зміни до запису про нерухоме майно розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 (т.1 а.с.239).

При цьому, до заяви про внесення змін ОСОБА_3 долучено технічний паспорт на приватизовану квартиру АДРЕСА_3 , який складено ФОП ОСОБА_6 станом на 11.03.2016, а також довідку ЛКП «Господар» від 26.03.2015 №1642, у якій зазначено, що нежитлові приміщення під літерою 5-1/7 кв.м, 5-2/11,6 кв.м, 5-3/08 кв.м, належать до квартири АДРЕСА_3 .

Разом з тим, ні Технічний паспорт, складений ФОП ОСОБА_6 , ні довідка ЛКП «Господар» не є правовстановлюючими документами та за відсутності інших доказів, не підтверджують набуття ОСОБА_3 права власності на нежитлові приміщення, зокрема цокольного поверху під інд.5-1, 5-2, загальною площею 18.6 кв.м, на АДРЕСА_1 .

Більше того, як вбачається з повідомлення директора ЛКП «Господар» від 13.02.2020 №215 довідка за №1642 від 26.03.2015 про належність до квартири АДРЕСА_3 нежитлових приміщень під індексами 5-1, 5-2, 5-3 фізичним та юридичним особам не надавалась.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 заволоділа приміщеннями цокольного поверху під інд.5-1, 5-2, загальною площею 18.6 кв.м, на АДРЕСА_1 , без належної на те правової підстави і підстав для внесення 16.03.2016 змін до запису про нерухоме майно розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Тузяка П.Т. не було.

При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання ОСОБА_3 на те, що оскільки з моменту приватизації квартир, усі власники квартир у житловому будинку АДРЕСА_1 в силу Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» стали співвласниками всіх допоміжних приміщень вказаного житлового будинку, до яких належать і спірні приміщення підвалу, які в розумінні Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є саме допоміжними приміщеннями, такі призначені для задоволення потреб власників квартир у багатоповерховому будинку, а наявність як договору оренди спірного приміщення, укладеного між ЛМР та ЛКП «Господар», так і рішення ЛМР, яке посвідчує право власності на спірне приміщення, лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області №03-13-06171 від 26.09.2016 не змінюють правового статусу вказаних спірних приміщень, виходячи з наступного.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно зі 1 якого приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно з ч.2 ст.10 вказаного Закону власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т.ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

При цьому законодавство розділяє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення як окремого об`єкта нерухомості.

Згідно зі ст.1 вказаного Закону допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Такі висновки підтверджуються й у рішеннях Конституційного Суду України, а саме, у Рішенні від 02 березня 2004 року у справі № 4-рп/2004, у якому зазначено, що, аналізуючи порушені у конституційному зверненні і конституційному поданні питання щодо права власників приватизованих і неприватизованих квартир багатоквартирних будинків та органів місцевого самоврядування і місцевих державних адміністрацій розпоряджатися допоміжними приміщеннями, а також конструктивними елементами таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші і т.ін.), Конституційний Суд України виходить з правової характеристики спільного майна власників квартир, конкретизованої у Законі України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

У Рішенні від 09 листопада 2011 року у справі № 14-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Конституційний Суд України вказав, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. Крім того, таке функціональне призначення‚ як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку‚ має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. З цього випливає, що допоміжне приміщення може бути розташоване і поза межами дво- або багатоквартирного будинку.

Разом з тим нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56, вказувалося, що нежилі приміщення житлового фонду, які використовуються підприємствами торгівлі, громадського харчування, житлово-комунального та побутового обслуговування населення на умовах оренди, передаються у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів. Порядок передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність визначається Кабінетом Міністрів України.

У багатоквартирних жилих будинках розташовуються і нежилі приміщення, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (частина третя статті 4 Житлового кодексу Української РСР) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання.

Як вбачається з копії реєстраційної справи №101 на нерухоме майно АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення під інд.5-1, 5-2 (а.с.173-192), 04.07.2008 ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» видано витяг №19415849 як дублікат на реєстраційне посвідчення від 15.10.1987, яким посвідчено право комунальної власності територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради, що виникло на підставі рішення Червоноармійського райвиконкому м.Львова №176 від 10.03.1987, на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

В технічному паспорті нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 , виготовленому ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 18.07.2008 на замовлення Управління комунальної власності, зазначено, що на цокольному поверсі по АДРЕСА_1 розташовані нежитлові приміщення 5-1, площею 7 кв.м, та 5-2, площею 11,6 кв.м, всього: 18,6 кв.м., призначення приміщень - службове.

Згідно з даними ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 18.07.2008 нежитлові приміщення 5-1, 5-2, загальною площею 18,6 кв.м розташовані на цокольному поверсі трьохповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 є ізольованими.

Вказані приміщення використовувалися як самостійний об`єкт нерухомості, передавалися в оренду ЛКП «Господар», обладнані окремим входом, у них відсутні будь-які комунікаційні мережі, тому не є допоміжними, а наявність договору оренди спірного приміщення, укладеного між ЛМР та ЛКП «Господар», рішення ЛМР, яке посвідчує право власності на спірне приміщення, лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області №03-13-06171 від 26.09.2016 не змінюють правового статусу вказаних спірних приміщень, а навпаки підтверджують ту обставину, що вказані приміщення не є допоміжними.

Саме такі висновки щодо застосування відповідних норм права викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №598/175/15-ц, які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_3 на те, що з урахуванням домовленостей власників квартир будинку приміщеннями підвалу користуються власники квартир, під якими це приміщення підвалу розташоване, оскільки як зазначалося вище вказані приміщення не є допоміжними, такі є окремим об`єктом нерухомого майна, а тому співвласники квартир будинку не наділені правом встановлювати порядок користування такими.

З копії реєстраційної справи №101 на нерухоме майно АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення під інд.5-1, 5-2 (а.с.173-192), також вбачається, що листом начальника регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 26.09.2016 №03-13-06171 у відповідь на запит від 27.07.2016 №2302-вих-3008 повідомлено, що відомості, зокрема про приміщення індекс 5-1, 5-2, площею 18,6 кв.м, на АДРЕСА_1 , від суб`єктів управління до Фонду державного майна України з метою внесення до Єдиного реєстру об`єктів державної власності не надавались, таким чином, станом на момент звернення інформація про зазначені об`єкти нерухомості в Єдиному реєстрі об`єктів державної власності відсутня, об`єкти у державній власності не перебувають.

Рішенням виконавчого комітету ЛМР від 13.04.2017 №303 з метою врегулювання відносин власності щодо нежитлових приміщень, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова, розглянувши документи, представлені управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку, керуючись Цивільним кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до ухвал міської ради від 14.07.2016 № 777 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» та від 21.06.2007 № 975 «Про затвердження Положення про виконавчий комітет Львівської міської ради», рішення виконавчого комітету від 02.12.2016 № 1134 «Про затвердження Положення про департамент економічного розвитку Львівської міської ради та його структури» вирішено зареєструвати територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова, є ізольованими, не належать до житлового фонду, не перебувають у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжними, зокрема на приміщення 5-1, 5-2, загальною площею 18,6 кв.м, розташовані на цокольному поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , технічний паспорт №786 від 18.07.2008.

На підставі вказаних рішення та листа державним реєстратором Хміляр Х.А. 19.04.2017 зареєстровано право комунальної власності за ЛМР на нежитлове приміщення цокольного поверху під інд.5-1, 5-2, загальною площею 18,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 без відповідної правової підстави заволоділа приміщеннями цокольного поверху під інд.5-1, 5-2, загальною площею 18.6 кв.м, на АДРЕСА_1 , які належать на праві власності територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради, а тому Львівська міська рада обґрунтовано заявила позовні вимоги про витребування такого майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_3 на це майно із припиненням права власності, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Львівської міської ради в частині покладення на ОСОБА_3 обов`язку повернути вказане майно саме за актом приймання-передачі територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради, оскільки такі вимоги Львівською міською радою жодним чином не обґрунтовані, а з урахуванням того, що ОСОБА_3 заволоділа вищевказаним майном без відповідної правової підстави, державна реєстрація права приватної власності ОСОБА_3 на це майно скасована, а тому остання не уповноважена правом підписувати акт приймання-передачі щодо вказаного майна.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що задоволення первісного позову виключає задоволення зустрічного, суд приходить до висновку, що немає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м.Львова» №303 від 13.04.2017 в частині визначення об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Львів та проведення державної реєстрації права комунальної власності територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради на нежитлові приміщення цокольного поверху 5-1, 5-2 загальною площею 18,6 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування запису про право власності Територіальної громади міста Львів в особі Львівської міської ради в частині об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 101, внесеного 19.04.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про застосування позовної давності з тих мотивів, що саме з 16.03.2016 - моменту державної реєстрації за ОСОБА_3 права власності на спірне майно ЛМР знала (не могла не знати) про вибуття із власності територіальної громади спірного майна та відповідно і про порушення внаслідок цього прав територіальної громади м.Львова, у зв`язку з чим на момент звернення до суду - 14.05.2019 пропущено позовну давність, оскільки та обставина, що після проведення державної реєстрації за ОСОБА_3 права власності на спірне майно, було проведено державну реєстрацію права власності територіальної громади на таке у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, свідчить про те, що ЛМР не знала та не могла знати про порушення права власності територіальної громади на це майно, однак повинна була дізнатися про таке порушення з листа ЛКП «Господар» від 31.03.17 про те, що приміщення на АДРЕСА_1 було самовільно зайнято ОСОБА_3 , тому саме з цієї дати слід рахувати початок перебігу позовної давності, який на час звернення із позовною заявою не пропущено.

Крім цього, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ЛМР слід стягнути понесені останньою та документально підтверджені (а.с.1) судові витрати, що становлять 3842 грн. судового збору.

Керуючись ст.12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 293, 352, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позов Львівської міської ради до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, третя особа на стороні відповідача: Василюк Володимир Михайлович - Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання до вчинення дій, скасування державної реєстрації права приватної власності задовольнити частково.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 нежитлове приміщення цокольного поверху під інд.5-1, 5-2, загальною площею 18.6 кв.м, на АДРЕСА_1 на користь територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради.

Скасувати державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення цокольного поверху під інд.5-1, 5-2, загальною площею 18.6 кв.м на АДРЕСА_1 з припиненням права власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення цокольного поверху під інд.5-1, 5-2, загальною площею 18.6 кв.м на АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог Львівської міської ради відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівської міської ради, третя особа, на стороні відповідачів за зустрічним позовом: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Львівської міської ради 3842 грн. судових витрат.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач/відповідач за зустрічним позовом: Львівська міська рада, місцезнаходження: 79008, м.Львів, пл.. Ринок, 1, ;

Відповідач/позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ;

Третя особа на стороні позивача: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, місцезнаходження: 79008, м.Львів, пл.Галицька, 15, ;

Третя особа на стороні відповідача: Василюк Володимир Михайлович , Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області, адреса: АДРЕСА_7;

Відповідач за зустрічним позовом: Виконавчий комітет Львівської міської ради, місцезнаходження: 79008, м.Львів, пл.Ринок, 1, ;

Третя особа, на стороні відповідачів за зустрічним позовом: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, місцезнаходження: 79040, м.Львів, вул.Городоцька, 299, .

Повне судове рішення складене 12.03.2021.

Суддя: Р.Я. Головатий