Дата документу 15.03.2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Честнєйшої Ю.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мамедов Андрій Вагіфович, до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, про визнання незаконним рішення Семенівської сільської ради №36-10/20 від 30.09.2020,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду із позовною заявою до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, в якій просить визнати незаконним підпункт 2.1 пункту 2 рішення Семенівської сільської ради (восьмого скликання) Мелітопольського району Запорізької області, прийняте на 10 сесії №36-10/20 від 30.09.2020 «Про внесення змін до рішення Семенівської сільської ради від 25.06.2020 №39-06/20; від 30.07.2020 №25-07/20; від 27.08.2020 №22-08/20».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 25.01.2020 вона звернулася до Семенівської сільської ради з клопотанням про надання їй дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території Новомиколаївського старостинського округу в адміністративно-територіальних межах Семенівської сільської ради згідно з наявною публічною офіційною інформацією Державного земельного кадастру. 30 липня 2020 року сільрада прийняла рішення №25-07/20, яким вирішила надати громадянам дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих на території с. Новомиколаївка Мелітопольського району згідно з додатком №1. Відповідно до п.34 Списку громадян, яким надаються дозволи на розробки проектів позивачка була включена до даного списку щодо надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Однак підпунктом 2.1 пункту 2 рішення Семенівської сільської ради (восьмого скликання) Мелітопольського району Запорізької області №36-10/20 від 30.09.2020 сільська рада вирішила внести зміни до рішення Семенівської сільської ради від 30.07.2020 №25-07/20 «Про надання громадянам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в межах сіл Новомиколаївського старостинського округу Мелітопольського району Запорізької області, виключивши з додатку 1 до рішення №25-07/20 від 30.07.2020 рядок 34 «34 ОСОБА_1 2,0 с. Зеленчук». Вказане рішення сільради №36-10/20 від 30.09.2020 позивачка вважає протиправним та незаконним, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду.

Вирішуючи питання про відкриття провадження суддею встановлено наступне.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України № 8 від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» з метою реалізації конституційних прав кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, захисту виборчих прав, права на доступ до публічної служби тощо в Україні в системі судів загальної юрисдикції утворено адміністративні суди.

За правилами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Положеннями ст.118 Земельного кодексу України встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та визначені органи, уповноважені розглядати ці питання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикційної належності спору, предметом якого є оскарження рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання або відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, у постановах від 21 березня 2018 року (справа № 536/233/16-ц), 24 квітня 2018 року (справа № 401/2400/16-ц), 30 травня 2018 року (справа № 826/5737/16), 19 червня 2018 року (справа № 922/864/17) Велика Палата Верховного суду дійшла висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відмова особі у наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність в неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом.

Якщо особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Такі висновки викладені постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 361/2562/16-а.

У постанові від 12.06.2019 у справі №749/942/18, правовідносини у якій є подібними до правовідносин у справі, що розглядається, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. Якщо ж особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 21.03.2018 у справі №526/233/16-ц, від 24.04.2018 у справі №401/2400/16-ц, від 30.05.2018 у справі №826/5737/16, від 13.06.2018 у справі №307/2765/15-ц, від 22.08.2018 у справі №539/3192/16-ц, від 28.11.2018 №463/1865/17, від 06.02.2019 №488/3005/17-ц, від 15.05.2019 №729/608/17, від 15.05.2019 №352/1414/15-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 591/5935/17.

У даному випадку позивачка звернулася до суду з позовом на захист свого інтересу в отриманні земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, який не було реалізовано в порядку, передбаченому ч. 6, абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України. Звернення до суду з цим позовом зумовлено незгодою позивача з відмовою відповідача у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З аналізу наведених норм убачається, що Семенівська сільська рада Мелітопольського району під час прийняття оскаржуваного рішення щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснювала владні управлінські функції, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

З огляду на положення зазначених норм права, вказаний спір має розглядатися саме в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір не пов`язаний з вирішенням питання приватноправового характеру, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень (органу місцевого самоврядування), який реалізовує у цих правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції шляхом розгляду питання щодо передачі земельної ділянки у власність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мамедов Андрій Вагіфович, до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, про визнання незаконним рішення Семенівської сільської ради №36-10/20 від 30.09.2020.

На підставі викладеного, керуючись ст.19, 186, 260, 315, 353-355 ЦПК України, ст. 4, 19 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мамедов Андрій Вагіфович, до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, про визнання незаконним рішення Семенівської сільської ради №36-10/20 від 30.09.2020.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: Ю.О.Честнєйша