Провадження № 2/752/4505/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 березня 2021 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кахно І. А.,

за участю секретаря Чабанюк І. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» (далі - ТОВ «Смартівей Юкрейн») про визнання договору недійсним.

Позовна заява мотивована тим, згідно договору № від 20 березня 2020 року між ТОВ «Смартівей Юкрейн» та ОСОБА_1 існують кредитні правовідносини. Невід`ємними складовими договору № від 20 березня 2020 року є «Паспорт кредиту», «Пропозиція укласти електронний договір кредитної лінії (оферта)», «Графік платежів» та «Електронне повідомлення про прийняття (акцепт) оферти». Зазначені документи надійшли позивачу на електронну пошту. 20 березня 2020 року на банківський рахунок позивача № НОМЕР_1 , оформлений в акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), надійшли грошові кошти від ТОВ «Смартівей Юкрейн» у розмірі 5 500 грн із зазначенням платежу «надання кредитних коштів». Позивач зазначала, що вона повернула ТОВ «Смартівей Юкрейн» грошові кошти на загальну суму 4 203 грн, які були зараховані через особистий кабінет, на банківський рахунок, що належить ТОВ «Смартівей Юкрейн».

Разом із тим, протягом всього часу дії договору позивачу телефонують особи, які представляються працівниками служби безпеки ТОВ «Смартівей Юкрейн» та вимагають повернення кредитних коштів згідно з договором № від 20 березня 2020 року у загальному розмірі 11 525,88 грн.

25 липня 2020 року позивач звернулась до директора ТОВ «Смартівей Юкрейн»» із заявою, у якій просила визнати договір № від 20 березня 2020 року, укладений між нею та ТОВ «Смартівей Юкрейн», неукладеним, про що надіслати відповідний письмовий документ та відповідну довідку про відсутність заборгованості. Вказану заяву відповідач залишив без задоволення, зазначивши, що договір було укладено відповідно до вимог законодавства України, тобто у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, передбаченого Законом України «Про електронну комерцію».

Однак, ні договір № від 20 березня 2020 року, ні жодні інші його додатки не містять підпису позивача, відповідно до вимог чинного законодавства України. А письмова згода у вигляді «Електронного повідомлення про прийняття (акцепт) оферти» не містить зразку аналогів власноручного підпису. Крім того, договір № від 20 березня 2020 року та всі наявні додатки до нього належним чином не підписані директором ТОВ «Смартівей Юкрейн» Муратовим B . C . , що свідчить про його недійсність.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати договір № від 20 березня 2020 року, додатки до нього «Паспорт кредиту», «Пропозиція укласти електронний договір кредитної лінії (оферта)» та «Графік платежів», та «Електронне повідомлення про прийняття (акцепт) оферти» недійсними з моменту їх укладення.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року цивільну справу № 755/13203/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Смартівей Юкрейн» про визнання договору недійсним передано за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2021 року цивільну справу № 755/13203/20 передано головуючому судді Кахно І. А.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 січня 2021 року відкито провадження у цивільній справі № 755/13203/20 та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач ТОВ «Смартівей Юкрейн» скористався процесуальним правом подачі письмового відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 12 січня 2021 року строк, просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, вказуючи на його необґрунтованість з підстав, що містить зміст письмового відзиву, долученого до матеріалів справи.

Позивач просила розглядати справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Установлено, що 20 березня 2020 року ОСОБА_1 було укладено з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства через мобільний додаток електронний договір № з ТОВ «Смартівей Юкрейн», за яким позичальником було отримано кредиті кошти в розмірі 5 500,00 грн.

Відповідно до пункту 1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) або повністю в межах максимального строку дії договору, який становить 180 календарних днів на умовах строковості, платності, а позичальник зобов`язується повернути у передбачені цим договором строки кредит (транш) та сплатити проценти за користування кредитом, зазначені у пункті 3.1. цього договору.

Згідно з пунктом 2.2. договору цей договір є укладеним з моменту одержання кредитодавцем заяви позичальника про прийняття пропозиції (оферти) в електронній формі, підписаної одноразовим ідентифікатором в мобільному додатку товариства.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинення правочину у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини третої статті 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 208, частини першої статті 1055 ЦК України для кредитного договору законом визначена обов`язкова письмова форма.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем

за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений

в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді

(статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено,

що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав

і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статей 7, 8 Закону України «Про електрону комерцію» продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Умовами спірного договору визначено, що клієнт виконує дії передбачені даною офертою, зокрема шляхом подання заявки в мобільному додатку товариства під назвою «Смартівей».

Згідно з частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи

(веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Отже, вказане положення законодавства передбачає альтернавні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором, що відповідає пункту 2.1 договору.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

На виконання вимог закону відповідачем ТОВ «Смартівей Юкрейн» на своїй сторінці в мережі Інтернет на сайті www.smartiway.com.ua розміщені Правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Смартівей Юкрейн» у редакції від 20 серпня 2020 року, що діяла на дату укладення договору, що є публічною пропозицією (договором оферти), який є публічним договором у розумінні статті 633 ЦК України.

Частина восьмою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» зазначає, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Позивачем було здійснено ідентифікацію в мобільному додатку ТОВ «Смартівей Юкрейн» та надано інформацію, що могла бути відома лише позивачу, а саме: особисті дані про себе (включаючи реєстраційний номер облікової картки платника податків) та реквізити платіжної картки (номер, строк дії, СУУ2/СУС2 - код). Позивачем самостійно у межах встановленого мобільним додатком ліміту, обрано суму кредиту, строк отримання кредиту та банківську картку, на яку позивач бажає отримати кредитні кошти.

Крім того, позивач визнала той факт, що 20 березня 2020 року на її банківський рахунок № НОМЕР_1 , оформлений в АТ КБ «ПриватБанк», надійшли грошові кошти від ТОВ «Смартівей Юкрейн» у розмірі 5 500 грн із зазначенням платежу «надання кредитних коштів». Позивач користувалася кредитним коштами та повернула ТОВ «Смартівей Юкрейн» грошові кошти на загальну суму 4 203 грн, які були зараховані через особистий кабінет, на банківський рахунок, що належить ТОВ «Смартівей Юкрейн».

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання фінансового кредиту, є укладеним з додержанням письмової форми визначеної законом, оскільки укладений з додержанням процедури визначеної Законом України «Про електронну комерцію» та підписаний ОСОБА_1 шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та пунктом 2.1. договору.

Суд визнає необґрунтованим твердження позивача про ненадання відповідачем ТОВ «Смартівей Юкрейн» повної інформації про умови кредитування, оскільки умови оспорюваного договору відповідають Правилам надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Сматівей Юкрейн», що розміщені на офіційному веб-сайті товариства та про ознайомлення позивача з якими зазначено у пункті 8.1 договору, підписаного позивачем із застосування одноразового ідентифікатора.

Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отрмання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи позивача у цій частині.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких

не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ТОВ «Смартівей Юкрейн» про визнання недійсним договору, є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Такий висновок узгоджується із постановами Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 02 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 3, 6, 11, 202, 203, 215, 321, 328, 334, 638, 655, 657, 717, 719 ЦК України, статтями 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 158, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» про визнання договору недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 12 березня 2020 року.

Суддя І. А. Кахно