Провадження №4-с/523/18/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Вовкович І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дойчевої Вікторії Юріївни-

Встановив:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла скарга ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дойчевої Вікторії Юріївни в якій просить:

-Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Другого Суворовського ВДВС у м.Одесі Південного МУМЮ (м.Одеса) Доичевої В.К). щодо неналежної перевірки майнового стану боржника у виконавчому провадженні ВП № 61440243;

-Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державною виконавця Другого Суворовського ВДВС у м.Одесі Південного МУМЮ (м.Одеса) Дойчевої В.К). ВИ № 61440243 від 03.11.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Свою скаргу обґрунтували тим, що 15.10.2019 року Суворовським районним судом міста Одеси видано судовий наказ по справі № 523/12503/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (далі - ТОВ «ООЕК») заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 6220,80 грн., 3% річних в розмірі 52,77 гри., інфляційних втрат в розмірі 76,26 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 192.10 грн.

17.02.2020 року ТОВ «OOЕK» направило до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заяву про відкриття виконавчого провадження по виконанню судового наказу № 523/12503/19 від 15.10.2019 року.

05.03.2020 року старшим державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м.Одеса) Дойчевою В.Ю. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню зазначеного судового наказу. Про відкриття виконавчого провадження TOB «ООЕК» дізналось з Автоматизованої системи виконавчого провадження. Оригінал постанови про відкриття виконавчого провадження Сіамом на 20.11.2020 року до ТОВ «ООЕК» не надходив.

10.11.2020 року на адресу ТОВ «ООЕК» надійшла постанова старшого державного виконавця Другого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м.Одеса) Дойченої В.Ю. ВП № 61440243 від 03.11.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення.

TOB «ООЕК» вважає про те, шо постанова ВП № 61440243 від 03.11.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачеві підлягає визнанню неправомірною, у зв`язку з тим,, що суперечить ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 28, п. 2 ст. 37, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу у випадку відсуутності у боржника манна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до нього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Однак, 20.11.2020 року ТОВ «ООЕК» було отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 233361917, в якій зазначено, що ОСОБА_2 володіє 3/20 частинами нерухомого майна загальною площею 191,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, з вищезазначеної інформаційної довідки ТОВ «ООЕК» стало відомо про відсутність арешту майна боржника, що, на думку представника скаржника, мав бути накладений старшим державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м.Одеса) Дойчевою В.Ю. на виконання вимог ст.48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), шо свідчить про бездіяльність державного виконавця.

Також, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла пенсійного віку та має отримувати пенсію. Однак, жодної інформації щодо перебування/неперебування боржниці на обліку в Пенсійному фонді України старшим державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м.Одеса) Дойчевою В.Ю. в постанові про повернення виконавчого документу стягувачеві від 03.11.2020 року зазначено не було.

Залишок боргу станом на 20.11.2020 року складає: заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 5220,80 грн.,. 3% річних в розмірі 52,77 грн., інфляційних втрат в розмірі 76,26 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 192,10 грн. Рішення суду залишається невиконане, тому ТОВ "ООЕК" звернулося до суду з захистом своїх прав.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від представника ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» надійшла заява в якій заявлені вимоги підтримав, просить розгляд справи провести за його відсутності.

Частинами 1 та 2 статті 450 ЦПК України, передбачено, що скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Їх неявка, у разі належного повідомлення про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали скарги, суд вважає про те, що скарга є обґрунтованою та доказаною, тому підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що 15.10.2019 року Суворовським районним судом міста Одеси було видано судовий наказ по справі № 523/12503/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (далі - ТОВ «ООЕК») заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 6220,80 грн., 3% річних в розмірі 52,77 грн., інфляційних втрат в розмірі 76,26 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 192,10 грн. (а.с.8).

В провадженні Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження по примусовому виконанню судового наказу по справі № 523/12503/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна емері опосіанальна компанія» (далі - ТОВ «ООЕК») заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 6220,80 грн., 3% річних в розмірі 52,77 гри., інфляційних втрат в розмірі 76,26 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 192.10 грн. (ВП №61440243).

03.11.2020р. старшим державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м.Одеса) Дойчевою В.Ю. постановлено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення (а.с.7).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 233361917 від 20.11.2020р. встановлено про те, що ОСОБА_2 володіє 3/20 частинами нерухомого майна загальною площею 191,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Виконавчі дії - це заходи примусового виконання, перелік яких міститься в ст. 10 названого Закону, а саме: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1-2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Окрім наведеного, відповідно до частин 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. В свою чергу, ст. 18 Закону №606- XIV встановлювала, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження ») Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду. Такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, доказів дотримання та виконання даного пункту (вимоги законодавства) суду не надано.

Наведена правова позиція законодавця підтверджена судовою практикою, зокрема Постановою Верховного Суду від 23 серпня 2018 року у справі №911/167/17.

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження, в тому числі Позивача (скаржника) .

При цьому здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувана та боржника.

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону №1404-VIII виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом України «Про виконавче провадження», тобто такі перевірки не мають вчинятися державним виконавцем одноразово.

У свою чергу, відсутність обгрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат про передчасність наявності підстав для посилання на неможливість виконання судового рішення за рахунок відсутності майна у Боржника - адже, відсутність майна у Боржника належним чином не підтверджена, а наявність майна у Боржника належним чином державним виконавцем не перевірена.

Бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, тобто не вчинення дій, які особа повинна була і могла вчинити, в даному випадку на виконання Закону України «Про виконавче провадження».

В силу приписів норм Закону України Про виконавче провадження та Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, перепон (відвертої бездіяльності), вжити заходи примусового виконання, про котрі не вперше клопоче Позивач (скаржник) у органу ДВС не існує.

За приписами частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено про те, що державним виконавцем Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дойчевою В.Ю. належних, повних, своєчасних та об`єктивних виконавчих дій щодо примусового виконання судового наказу по справі № 523/12503/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна Енергопостачальна компанія» (далі - ТОВ «ООЕК») заборгованості не вчинила, що є порушенням Закону «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.3. ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу.

При таких обставинах, скарга ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дойчевої Вікторії Юріївни підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 260, 447-452 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дойчевої Вікторії Юріївни задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Другого Суворовського ВДВС у м.Одесі Південного МУМЮ (м.Одеса) Доичевої В.К). щодо неналежної перевірки майнового стану боржника у виконавчому провадженні ВП № 61440243.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державною виконавця Другого Суворовського ВДВС у м.Одесі Південного МУМЮ (м.Одеса) Дойчевої В.К). ВИ № 61440243 від 03.11.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачеві

Копію ухвали направити сторонам по справі для відмова та виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана суддею 15.03.2021р.

Суддя Аліна С.С.