РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 181/1090/20

Провадження № 2/181/21/21

"18" березня 2021 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юр`єва О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Чупікової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

До Межівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який доводився ОСОБА_1 чоловіком, а ОСОБА_2 батьком. Крім позивачів спадкоємцем першої черги є мати спадкодавця ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно у вигляді: земельної ділянки, грошових вкладів, кватири та нежитлових приміщень. Основну частину зазначеного майна було успадковано в рівних долях по 1/3 частки окрім земельної ділянки. З огляду на те, що оригінал правовстановлюючого документу у вигляді державного акту знаходиться у відповідача, яка відмовляється його надавати, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають змоги оформити спадкові права на земельну ділянку про що отримали нотаріальну відмову. Протягом року ОСОБА_3 користується земельною ділянкою, що порушує права позивачів як спадкоємців, тому просять визнати за ними право власності по 1/3 частини на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом.

В судове засідання позивачі не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. На задоволенні позову наполягають.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання та відзив у яких вказує на її тяжкий стан здоров`я, з огляду на це просить суд не стягувати з неї судові витрати, вважає, що у позивачів був інший спосіб вирішити їхній спір. ОСОБА_3 згідна надати Державний акт на земельну ділянку та просить розглянути справу без її участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти позовних вимог не заперечує..

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення щодо позову, які полягають у тому, що дійсно згідно правовстановлюючих документів ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 2га, кадастровий номер :01:001:0028. Просять врахувати дані пояснення та ухвалити рішення згідно закону.

Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до наступних висновків.

При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції 25 серпня 2001 року, актовий запис №819, ОСОБА_1 25 серпня 2001 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та залишила прізвище як « ОСОБА_5 ».

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції 05 листопада 2002 року, актовий запис №158, підтверджується, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком якої записано ОСОБА_4 , а матір`ю - ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Запорізьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області 27 лютого 2019 року, актовий запис №1436, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП №004946 належала земельна ділянка площею 2,000га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Демуринської селищної ради Межівського району, Дніпропетровської області, кадастровий №-01-001-0028.

Постановами приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті

ОСОБА_4 на належну їм 1/3 частку земельної ділянки розміром 2,000га, кадастровий

№-01-001-0028, у зв`язку з ненаданням документів на зазначене спадкове майно.

З витребуваної судом незакінченої спадкової справи №65/2019, станом на 17 грудня 2020 року, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 досліджені наступні докази.

Згідно заяв ОСОБА_3 від 27 березня 2019 року та ОСОБА_2 від 02 квітня 2019 року, які адресовані приватному нотаріусу Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, останні приймають спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 згідно заяви від 02 квітня 2019 року відмовляється від спадщини на користь доньки спадкодавця ОСОБА_2 , втім 29 серпня 2019 року ОСОБА_1 відкликала заяву про відмову від прийняття спадщини.

Довідкою Демуринського старостинського округу Межівської селищної ради №424 від 14 березня 2019 року підтверджується, що ОСОБА_4 до дня смерті був зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого повторно Соборним районним у місті Дніпрі відділі РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 18 липня 2019 року, актовий запис №3104 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якого записано ОСОБА_7 , а матір`ю - ОСОБА_3 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номера інформаційних довідок: 187831393 та №187830633 від 07 листопада 2019 року

ОСОБА_4 являється власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та нежитлового приміщення, першого поверху літ.А-13, стоматологічний кабінет, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданих приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу, зареєстрованих в реєстрі за №1625 та №1626, спадкова справа 65/2019 підтверджується, що спадкоємцями майна ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яким видано свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку кожній на майно, що складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Положенням ч.1 ст.1267 Цивільного кодексу України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Ч.3 - спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Судом достовірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони у справі, як спадкоємці, не змінювали розмір частки у спадщині на користь когось із них, однак за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю, позивачі позбавлені можливості успадкувати свою частку у спадщині, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика Європейського суду з прав людини, при розгляді справ судами застосовується як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», «Спадеа і Скалабріно проти Італії», «Іммобільяре Саффі» проти Італії», «Максименко та Герасименко проти України», «Новоселецький проти України» тощо, втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах; а також таке втручання передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і і основних свобод людини ( протокол ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Необхідно зазначити, що Європейський суд з прав людини самостійно оцінює визначення терміну «майна», при цьому воно відрізняється від того, яке зазвичай застосовується у внутрішньому (національному ) праві.

Відповідно до прецедентної практики Суду поняття «майно» включає в себе як «фактичне майно», так і майнові цінності, в тому числі боргові вимоги. Питання про майно виникає тільки тоді, коли особа може претендувати на відповідну власність, тобто мати на неї право.

Саме по собі право на майно може розглядатися за змістом ст.1 Першого Протоколу, якщо таке право буде конкретним і належним чином визначеним у заявах, які подаються до ЄСПЛ.

У справі «Копеський проти Словаччини» ЄСПЛ зазначає, що «майном» може бути як «наявне майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія, та мають ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, наприклад судовому вердикті. Аналіз змісту норми ст. 1 Першого протоколу до Конвенції в частині словосполучення «кожна фізична чи юридична особа має право на мирне володіння майном» дає підстави стверджувати про закріплення принципу рівності у здійсненні, а також у захисті права власності. За Конституцією України принцип рівності здійснення прав і свобод людини є однією з юридичних гарантій набуття, реалізації і захисту суб`єктивних прав, зокрема на транспортний засіб.

Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідачі позов визнали, відповідно до ч.4 ст.206 та ч.6 ст.263 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачами, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави.

Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, оцінивши надані в силу положень ст.80 ЦПК України докази, керуючись законом, а також враховуючи те, що позов є обґрунтованим, вважає, що є всі правові підстави задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 81, 82, 96, 141, 142, 206, 259,

263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до ОСОБА_3 (місце реєстрації АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 ) третя особа Голвне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (юридична адреса вул.Філосьфська,39-А. м.Дніпро) про визнання права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , право власності на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 2га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Демуринської селищної ради Межівського району, Дніпропетровської області, кадастровий №:01:001:0028, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , право власності на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 2га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Демуринської селищної ради Межівського району, Дніпропетровської області, кадастровий №:01:001:0028, в порядку спадкування після за законом смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Ю. Юр`єв