КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/203/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дарницькогорайонного суду м. Києва від 09 жовтня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Заставенко М.О.,-

встановив:

У вересні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із названим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 26 376 грн 11 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що з відповідача підлягає стягненню фактично отримана сума кредитних коштів.

Відмовляючи у задоволенні інших позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у заяві позичальника відсутні умови договору про встановлення будь-яких відсотків за користування кредитними коштами. Крім того матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач був ознайомлений саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та правил, і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Рішення суду оскаржується в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків.

З мотивувальною частиною рішення суду в частині відмови у стягненні відсотків погодитись не можна.

Обґрунтовуючи пред`явлений позов, банк зазначив, що 20 жовтня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Банком було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому було збільшено до 25 000 грн 00 коп.

Банк зазначає, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року згідно п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % для картки «Універсальна», 84,0% для картки «Універсальна Голд».

Крім того, банк вказав, що відповідач належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 11 серпня 2020 року становить 34 679 грн 92 коп., з яких:

- 26 376 грн 11 коп. грн 72 коп. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 26 376 грн 11 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита;

- 8 303 грн 81 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог банком надано: заяву № б/н від 20 жовтня 2008 року, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», розрахунок заборгованості за договором № б/н від 20 жовтня 2008 року станом на 31 травня 2015 року, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 20 жовтня 2008 року станом на 30 вересня 2019 року, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 20 жовтня 2008 року станом на 11 серпня 2020 року, довідку про зміну умов кредитування (збільшення кредитного ліміту), довідку про видані кредитні картки, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно даних, зазначених у заяві, ОСОБА_1 виявив бажання отримати картку кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з кредитним лімітом у розмірі 1 000 грн 00 коп., з базовою процентною ставкою 1,9 % на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 1 %.

У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаній ОСОБА_1 зазначена базова відсоткова ставка 1,9 % на місяць.

При цьому у розрахунку заборгованості банк не використовує процентну ставку 1,9 %, яка була погоджена сторонами, а використовує: процентну ставку - 3,50; процентну ставку при порушенні умов кредитування - 7,00 %; процентну ставку на прострочений кредит - 84,0 % річних, при цьому жодних належних та допустимих доказів встановлення такої відсоткової ставки банком не надано.

У заяві від 20 жовтня 2008 року зазначена базова ставка у розмірі 1,9 %, утім такою процентною ставкою банк не обґрунтовує свої позовні вимоги.

Обґрунтовуючи позовні вимог, банк також посилається на п. 2.1.1.2.12. в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року.

Утім наведені Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, позичальником не підписані.

Враховуючи наведене позовні вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8 303 грн 81 коп. є недоведеними та необґрунтованими.

При цьому в апеляційній скарзі банк зазначає, що сторонами погоджено відсоткову ставку у розмірі 1,9 % на місяць. Утім вимог про стягнення відсотків у зазначеному розмірі банк не пред`явив. Свої позовні вимоги таким розміром відсотків банк не обґрунтовував.

Доводи апеляційної скарги про те, що до суду надано конкретну редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, до якої приєднався відповідач при підписанні заяви, колегія суддів не примає, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису позичальника, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків, порушив ст. 1046, ст. 1048 ЦК України, колегія суддів не приймає, оскільки вимог про стягнення процентів за користування позичальником коштами, з підстав та у розмірах встановлених законодавством, зокрема ст. 1046, ст. 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не погоджується з мотивувальною частиною оскаржуваного судового рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відсотків, а тому вона підлягає зміні, з викладенням мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в редакції цієї постанови.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 15 березня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко