Провадження № 4-с/760/30/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

представника заявника- Шигімагіна В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністтерства юстиції / м. Львів / Федоришин І.В., стягувач: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності незаконною та протиправною та зобов`язання вчинити дії, суд

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду із скаргою і просить:

- визнати бездіяльність головного державного виконавця Франківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федоришин І.В. щодо неперерахунку заборгованості по сплаті ним аліментів незаконною та протиправною;

- зобов`язати головного державного виконавця Франківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федоришин І.В. провести перерахунок заборгованості по аліментах в рамках ВП № 59899513, врахувавши проведені ним проплати в період з 28 червня 2013 року по 31 грудня 2019 року на загальну суму 278 659,76 гр.

Посилається на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2009 задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 26 червня 2009 року і до повноліття дитини.

На підставі рішення суду 29 серпня 2019 року було відкрите виконавче провадження № 59899513.

В серпні 2020 року на його адресу надійшли розрахунки заборгованості по аліментах.

Відповідно до розрахунку від 15 квітня 2020 року, який складено старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Скоп Т.А., станом на 15 квітня 2020 року заборгованість становить 196 712, 75 гр.

В розрахунку зазначено, що заборгованість по сплаті аліментів встановлена державним виконавцем за період з серпня 2009 року по квітень 2020 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 29 липня 2020 року, який складено та підписано головним державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федоришин І.В., станом на 01 лютого 2020 року заборгованість становить 312 490, 00 гр.

В наведеному розрахунку державним виконавцем окремо зазначено, що станом на 01 липня 2019 року заборгованість становить 175 118, 00 гр., а в період з липня 2019 року по січень 2020 року - 137 373, 00 гр.

Вважає, що невідповідність розрахунків заборгованості один одному свідчить про недостовірність нарахованих сум боргу.

09 вересня 2020 року ним на адресу державного виконавця було направлено заяву про зменшення суми заборгованості по аліментах.

Заява мотивована тим, що в період з 01 січня 2013 року по 13 серпня 2020 року на утримання дитини ним було перераховано стягувачу 776 268,03 російських рублів.

На підтвердження цього державному виконавцю була надана відповідна довідка з банківської установи з проханням врахувати зазначені виплати, визнати заборгованість по виконавчому провадженню № 59899513 погашеною (повністю або частково) та надати актуальний розрахунок заборгованості по аліментах про наявність або відсутність заборгованості з урахуванням наданих документів.

28 жовтня 2020 року на дане звернення була надана відповідь, якою державним виконавцем відмовлено в задоволені заяви.

Крім того, державний виконавець надав новий розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 28 жовтня 2020 року заборгованість по сплаті аліментів становить 339 548,00 гр.

Таким чином державним виконавцем не взято до уваги документи, які підтверджують добровільну сплату аліментів, а отже вважає, що допущена бездіяльність з його боку.

Державному виконавцю була надана довідка ПАТ «Сбербанк» та виписка по відправлених грошових переказах в період з 01 січня 2013 року по 13 серпня 2020 року на адресу стягувача.

Зазначає, що в період з 28 червня 2013 року по 15 жовтня 2015 року ним було перераховано аліментів на загальну суму 66 766, 73 гр. за курсом НБУ на дату перерахування.

Після початку бойових дій на сході України, та, як наслідок, погіршення міжнародних відносин України та Російської Федерації, перераховувати аліменти на утримання дитини за допомогою міжнародних грошових переказів з території Російської Федерації на територію України стало неможливо, так як уряд заборонив такі перекази з території Російської Федерації.

Однак, бажаючи добровільно сплачувати аліменти, він відкрив банківські картки ПАТ «Сбербанк» на своє ім`я, одну з яких передав стягувачу.

В подальшому поповнював цю картку на території Російської Федерації, де він мешкав та працював, тобто фактично продовжував добровільно сплачувати аліменти, а стягувач знімала з цієї картки в Україні, переважно в місті Києві, грошові кошти, та розраховувалася нею за товари і послуги, що підтверджується відповідними довідками ПАТ «Сбербанк».

Таким чином, в період з 02 січня 2016 року по 31 грудня 2019 року було перераховано стягувачу аліментів на загальну суму 211 893,03 гр. за курсом НБУ.

В період з 28 червня 2013 року по 31 грудня 2019 року були сплачені аліменти на загальну суму 278 659,76 гр.

Документи, які підтверджують факт сплати аліментів, були надані державному виконавцю.

Крім того, в розрахунку заборгованості по аліментах від 29 липня 2020 року державним виконавцем зазначено, що за вересень 2019 року сума заборгованості складає 30 372,00 гр.

Прожитковий мінімум на дитину у віці від 6 до 18 років станом на вересень 2019 року складав 2 118,00 гр.

З урахуванням ч. 5 ст. 183 СК України максимальна сума по аліментах за цей період (вересень 2019 року) має бути не більше 21 180,00 гр.

В порушення даної норми закону державний виконавець нарахував борг за вересень 2019 року в сумі 30 372,00 гр., що на 9 192,00 гр. більше, ніж передбачено діючим законодавством.

Аналогічні порушення щодо нарахування суми заборгованості зазначені у розрахунку за грудень 2019 року та січень 2020 року.

В грудні 2019 року прожитковий мінімум на дитину у віці від 6 до 18 років становив 2 218,00 гр., відповідно максимально гранична сума має бути не більше 22 180,00 гр.

Однак за цей період державним виконавцем з невідомих підстав зазначено суму боргу за цей період 25 026,00 гр., що на 2 846,00 гр. більше, ніж передбачено законодавством.

З тих же підстав вбачається неправильне нарахування заборгованості за січень 2020 року.

При прожитковому мінімумі на дитину у віці від 6 до 18 років за січень 2020 року в сумі 2 180,00 гр., державним виконавцем в розрахунку зазначено, що сума заборгованості за січень 2020 року складає 27 005,00 гр., в той час як максимальна сума за цей період має бути 22 180,00 гр.

Виходячи з цього, просить задовольнити скаргу.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в її відсутності.

Стягувач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, якою проти задоволення скарги заперечує, просить розглядати справу без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. 1, п.1 ч.2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2009 року був задоволений позов ОСОБА_2 про стягнення з заявника аліментів на утримання дитини

Стягнуто з заявника аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 26 червня 2009 року і до повноліття дитини.

На підставі рішення суду 05 жовтня 2009 року стягувачу був виданий виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання 20 серпня 2019 року.

29 серпня 2019 року на підставі заяви стягувача старшим державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Скоп Т.А. було відкрито виконавче провадження № 59899513.

/ а.с. 131 - 134 /

15 квітня 2020 року державним виконавцем був складений розрахунок, відповідно до якого заборгованість заявника по аліментах за період часу з серпня 2009 року до квітня 2020 року становить 196 712, 75 гр.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 29 липня 2020 року, складеного головним державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Федоришин І.В., станом на 01 лютого 2020 року заборгованість становить 312 490, 00 гр.

При цьому станом на 01 липня 2019 року заборгованість становить 175 118, 00 гр., а в період з липня 2019 року по січень 2020 року заборгованість по сплаті аліментів за розрахунком виконавця складає 137 373, 00 гр.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного головним державним виконавцем Федоришин І.В. 05 січня 2021 року, заборгованість боржника за період з липня 2019 року по грудень 2020 року складає 346 951, 00 гр.

/ а.с.18 - 21 /

З виписки з картки боржника ПАТ «Сбербанк» вбачається, що з 01 січня 2013 року по 13 серпня 2020 року ним було перераховано стягувачу 776 268,03 російських рублів.

Подаючи заяву про розгляд справи в її відсутності, стягувач отримання даних коштів не спростовувала.

При цьому посилалася лише на те, що з виписки за період часу з січня 2013 року до жовтня 2015 року незрозуміло, чи успішно здійснений переказ, чи грошові кошти повернуті відправнику і які саме виплати були здійснені.

Однак, акцентуючи на цьому увагу, не зазначає, чим при цьому керується і які обставини стали підставою для таких сумнівів.

Крім того, вважає, що виписка по карті не містить інформації про будь-які виплати на її користь.

/ а.с. 22 - 42; 57 /

09 вересня 2020 року заявник звертався до державного виконавця з заявою про зменшення суми заборгованості по аліментах, в якій ставив питання про зарахування до визначеної суми боргу сплачених ним коштів за період часу з січня 2013 року до серпня 2020 року, надавши при цьому відповідну довідку ПАТ`Сбербанк».

З матеріалів справи вбачається, що на вказане звернення заявника 28 жовтня 2020 року була надана відповідь за підписом начальника відділу, в якій був роз`яснений порядок нарахування аліментів та заборгованості, однак залишено без відповіді поставлене в зверненні питання.

Крім того, державним виконавцем надано новий розрахунок заборгованості станом на 28 жовтня 2020 року, яка становила 339 548,00 гр.

Відповідно до довідки ПАТ «Сбербанк» та виписки по відправлених грошових переказах в період з 28 червня 2013 року по 15 жовтня 2015 року боржником було перераховано стягувачу 66 766, 73 гр. за курсом НБУ на дату перерахування.

В період з 02 січня 2016 року по 31 грудня 2019 року було перераховано 211 893,03 гр. за курсом НБУ.

В період з 28 червня 2013 року по 31 грудня 2019 року - 278 659,76 гр.

/ а.с. 17 - 45, 78 - 80, 87 - 90, 93 - 99 /

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, в тому числі, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;подання заяви стягувачем або боржником.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 71 Закону визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця.

Вказана норма про щомісячне обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів діє з 05 жовтня 2016 року з набранням чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 14040-VII «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.п.3, 4 Розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року / в редакції наказу МЮ України № 2832/5 від 29 вересня 2016 року /, у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:

- звіту про здійснені відрахування та виплати;

- квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;

- заяв та (або) розписок стягувача;

- інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;

- інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Звертаючись до суду, заявник зазначив, що вперше отримав довідку про заборгованість по аліментах у серпні 2020 року.

У зв`язку з цим 09 вересня 2020 року ним була подана заява про перерахунок заборгованості з урахуванням сплачених ним сум та були надані відповідні банківські документи, які підтверджують перерахування ним коштів стягувачу.

Всупереч вимогам Інструкції надані заявником документи до уваги прийняті не були.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В свою чергу, максимального розміру аліментів законодавством не встановлено.

Максимальний розмір аліментів визначено лише в ч.5 ст.183 СК України, згідно з якою за судовим наказом можуть бути стягнуті аліменти в сумі не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Звертаючись до суду, заявник зазначає, що при складанні розрахунку заборгованості державний виконавець, всупереч вимогам закону, періодично нараховував суму заборгованості, яка перевищувала десять прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами виконавчого провадження та складеними державним виконавцем довідками.

Відповідно до ст.ст. 129, 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню.

Так, обізнаність про наявність судового рішення про стягнення аліментів заявник не спростовує.

При цьому зазначає, що добровільно сплачував аліменти протягом тривалого часу шляхом переказу грошових коштів стягувачу через ПАТ`Сбербанк», а в подальшому шляхом відкриття банківського рахунку, передавши картку стягувачу для розпорядження грошовими коштами.

Це було викликано його проживанням та роботою в Російській Федерації, а також труднощами з пересиланням грошових коштів після збройного конфлікту між Україною та Російською Федерацією.

Такі докази заявником були передані державному виконавцю та надані до суду.

Крім того, сплата заявником аліментів у добровільному прядку підтверджується і діями стягувача, якою виконавчий документ не пред`являвся до виконання протягом 10 років після його отримання в суді.

Таким чином, рішення суду не виконувалося в порядку, визначеному Законом України « Про виконавче провадження», а тому докази сплати заявником аліментів протягом 10 років з моменту ухвалення рішення були надані одразу після складання першої довідки про заборгованість, як це передбачено вище приведеною Інструкцією.

Щодо сумнівів та припущень, висловлених у заяві стягувача до суду, суд виходить з того, що відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно ст.ст.76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні принципу змагальності, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Стягувач, подаючи до суду заяву в грудні 2020 року, будь-якими доказами отримання аліментів від заявника у приведеній ним у скарзі формі не спростувала.

Висловлюючи приведені в заяві сумніви, в той же час не спростовувала, що отримувала кошти від заявника через банківську установу.

Будь-яких доказів, визначених законом, що отримувані нею протягом тривалого часу від заявника кошти не є аліментами на утримання дитини, а іншими матеріальними відносинами, також не надала.

Крім того, не спростовувала і не пояснила звернення рішення суду до виконання через10 років після його ухвалення.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Особливості виконання рішень про стягнення аліментів передбачені розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, відповідно до якої виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Суд вважає, що що зазначені положення законодавства державним виконавцем при складанні довідки про розрахунок заборгованості виконані не були.

З матеріалів справи вбачається, що представником боржника були вчинено дії та повідомлено державного виконавця про добровільну сплату аліментів на утримання дитини протягом тривалого часу, та, виходячи з цього, перерахунку заборгованості по аліментах.

Надана інформація державним виконавцем була проігнорована.

З урахуванням цього суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги.

Керуючись ст. 19, 129, 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 180, 182, 183 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 18, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністтерства юстиції / м. Львів / Федоришин І.В.щодо невжиття заходів до перерахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментах.

Зобов`язати головного державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м. Львів / Федоришин І.В.провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментах в рамках ВП № 59899513 з урахуванням сплачених сум за період часу з 28 червня 2013 року до 31 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 16 березня 2021 року.

Суддя: Л.А.Шереметьєва