Справа № 708/1421/20
Номер провадження № 2/708/45/21
19 березня 2021 року м. Чигирин
Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - Попельнюха А.О.,
секретаря судових засідань - Циріль С.В,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чигирині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На час звернення до суду вказаному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колишній чоловік позивача, що підтверджується рішенням про розірвання шлюбу Чигиринського районного суду Черкаської області від 05.12.2014.
В даному будинку відповідач не проживає з 2018 року, що підтверджується довідкою, виданою старостою Тіньківського старостинського округу Чигиринської міської ради. Позивач вже тривалий час сама сплачує всі платежі власним коштом, оскільки відповідач змінив власне місце проживання і позивачці воно не відоме. Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 у належному позивачеві домоволодінні створює їй перешкоди у користуванні нерухомий майном, тому просить суд визнати його таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком.
Ухвалою від 04.01.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по розгляду даної справи.
Ухвалою від 29.01.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, причини неявки суду не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у тому числі й шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає положенням ч. 7 ст. 128 ЦПК України.
За таких обставин суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення по справі, що відповідає вимогам ст. ст. 280 - 282 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
На підставі ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).
З наданих суду письмових доказів встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності набуто позивачкою на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.11.2020, посвідченого приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Юровою О.Є., зареєстровано в реєстрі за № 1825. Набуте ОСОБА_1 право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності від 20.11.2020.
Зі змісту договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 20.11.2020 приватним нотаріусом Києво - Святошинського району Київської області Юровою О.Є., вбачається, що продавець зобов`язався 20.11.2020 здійснити всі дії, необхідні для фактичної передачі будинку Покупцю, також на виконання вимог ч. 2 ст. 662 ЦК України передати Покупцю всі інші документи, пов`язані з експлуатацією об`єкта, ключі та вчинити інші дії, необхідні для реалізації Покупцем права власності в повному обсязі (п. 11. Договору купівлі - продажу).
Відповідно до наданої суду довідки Тіньківського старостинського округу Чигиринської міської ради від 14.12.2020 за вих. № 980/12-06 встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстрований у домоволодіння по АДРЕСА_1 , проте фактично за даною адресою відповідач не проживає. Факт відсутності ОСОБА_2 за місцем зареєстрованого проживання також підтверджено актом обстеження умов проживання жителів населеного пунктів Чигиринської об`єднаної територіальної громади від 14.12.2020 за вих. № 195/12-07.
Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 05.12.2014 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, вказане рішення вступило в закону силу 16.12.2014, відповідно в силу ст. 82 ЦПК України вказані обставини звільнені від доказування.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Факт реєстрації відповідача по справі ОСОБА_2 у житловому будинку ОСОБА_1 , чинить перешкоди для позивача у реалізації в повному обсязі належного їй права власності, зокрема позивач позбавлений можливості вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої приєдналась Україна 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтями 319, 321 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. Право власності є непорушним.

Гарантуючи захист права власності законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд:продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду,обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином під час розгляду справи судом встановлено, що на момент набуття позивачем ОСОБА_1 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 відповідач по справі ОСОБА_2 не був членом сім`ї позивачки, оскільки шлюб між ними було розірвано задовго до укладення договору купівлі-продажу, а саме в 2014 році. Відповідно застосування до спірних правовідносин норм права, які регламентують порядок визнання члена сім`ї власника житла, в тому числі колишнього, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, не відповідатиме вимогам до судового рішення в частині законності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин мають бути застосовані норми Цивільного законодавства, які регламентують порядок захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням права володіння, зокрема норма права, закріплена у ст. 391 ЦК України.

Правовий висновок про можливість суду самостійно визначати норму права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, висловлена Верховним Судом у постанові від 22.05.2019 (справа № 711/10437/17, провадження № 61-43157св18). Під час розгляду вказаної справи колегія суддів Другої судової палати КЦС ВС наголосила, що у випадку помилкового посилання позивача не на ту норму закону, суд, встановивши підстави позову, застосовує норму закону, яка регулює правовідносини сторін, незалежно від згоди на це позивача чи відповідача.

Тому, у зв`язку із необхідністю застосування інших норм права, ніж були визначені позивачем при зверненні до суду, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з визнанням відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 317 - 321, 328, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Конституцією України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 4, 12, 18, 43, 49, 76-83, 141, 259, 263-265, 280-282, 352 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники та їх адреси:

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя А.О.Попельнюх