Справа № 296/4607/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Туровської К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про захист прав споживача шляхом стягнення суми банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

25.05.2016 до Корольовського районного суду м. Житомира звернулись ОСОБА_3 і ОСОБА_2 із вказаним позовом, в якому просять стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (нове найменування Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК») на їх користь грошові кошти банківського вкладу у сумі 10 352,12 доларів США.

Позов обгрунтований тим, що 25.09.2013 між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі Кримського регіонального управління було укладено договір банківського вкладу №SAMDN4878, відповідно до умов якого сума вкладу складала 10 000,00 доларів США, строком до 25.03.2014 з виплатою 7,00% річних (Договір «Стандарт») та відкритий депозитний рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2

15.10.2014, по закінченню термівну дії договору, ОСОБА_2 звернулась письмово до банку із вимогою про повернення всієї суми вкладу та відсотків, проте банк кошти не повернув, пославшись в письмовій відповіді від 16.10.2014, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимушений припинити свою роботу на території АР Крим, відповідно до Постанови НБУ №260 від 06.05.2014 в зв`язку з окупацією Криму.

04.05.2016 ОСОБА_2 уклала договір уступки права вимоги із ОСОБА_1 , згідно якого частково уступила право вимоги за вказаним договором банківського вкладу, передавши ОСОБА_1 право вимоги Ѕ частини банківського вкладу і відсотків, з якої суми вони б не складались.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Галасюка Р.А. від 26.05.2016 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та призначено її до розгляду (а.с.14).

Ухвалою суду від 30.08.2017 в справі було витребувано у відповідача додаткових доказів (а.с.67).

28.08.2018 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшов відзив на позовну заяву, де представник відповідача просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 , відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 і витребувати в останньої оригінали договору банківського вкладу та квитанції, які підтверджують факт внесення готівки і які повинні бути дослідженні судом як належні докази (а.с.91-96).

04.12.2018 представник позивача надав оригінал квитанції №419690004 від 25 вересня 2013 року для огляду в судовому засіданні (а.с.102-104).

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 та відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 25.09.2019, 26.09.2019 після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, вказану справу було передано у провадження судді Сингаївського О.П., який ухвалою від 07.10.2019 прийняв її до свого провадження та призначив судовий розгляд.

03.08.2020 до суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшли письмові пояснення у справі, де представник відповідача просить відмовити позивачам в задоволенні позову, посилаючись на те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є не належним відповідачем внаслідок укладання 17.11.2014 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ТОВ «ФК «Фінілон» договору переведення боргу за зобов`язаннями банку щодо виплати коштів за договором банківського вкладу, який є предметом у даній справі (а.с.167-169).

05.08.2020 протокольною ухвалою судом залучено до участі в справі ТОВ «ФК «Фінілон», як третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (а.с.188-189).

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала з підставі викладених у ньому, представник відповідача просила відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

Представник третьої особи до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

25.09.2013 між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі Кримського регіонального управління укладено договір банківського вкладу №SAMDN4878, відповідно до умов якого сума вкладу складала 10 000,00 доларів США, строком до 25.03.2014 з виплатою 7,00% річних (Договір «Стандарт»).

Розділом договору «Дані по вкладу» було передбачено, що банк відкриває позивачу особовий рахунок № НОМЕР_1 , на який необхідно внести суму вкладу і куди будуть нараховуватись відсотки за вкладом.

Факт укладення договору банківського вкладу між сторонами підтверджується договором від 25.09.2013 №SAMDN4878 (вклад «Стандарт»), копія якого знаходиться у матеріалах справи (а.с.5).

Відповідно до квитанції від 25.09.2013 №419690004 Tr.№GAGRAGR25922 ОСОБА_2 перераховано на рахунок банку № НОМЕР_1 грошову суму у розмірі 10 000,00 доларів США (а.с.6, 103, 104).

Згідно копії довідки Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за №43243665 від 29.07.2014, сума депозитного вкладу, що знаходиться на особовому рахунку ОСОБА_2 складає 10 352,12 доларів США (а.с.7-8).

Відповідно до п.2, 7 Договору, нарахування процентів на суму вкладу починається з дня наступного за днем надходження коштів до банку та провадиться за кожен календарний день. Якщо за закінченням строку депозиту вкладник не виявив намір забрати кошти, вклад автоматично пролонгується на 6 місяців. Проценти під час нового строку вкладу нараховуються на суму вкладу за процентною ставкою для вкладів цього виду, найменування і строку, що діє в банку на день закінчення попереднього строку вкладу без укладення додаткових угод до такого договору.

Якщо вкладник вимагає достроково розірвати договір, а строк вкладу 6 місяців з дати його оформлення або продовження не сплив, проценти нараховуються за ставкою вкладу «на вимогу» (п.11, 12, 13 Договору).

15.10.2014 позивач звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із письмовою заявою про повернення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Відповідно до п.9, 10 Договору, сторони мають право достроково розірвати цей договір, повідомивши про це один одного за два банківських дні до дати розірвання договору, отже, спірний договір є розірваним 17.10.2014.

З копії Договору про відступлення права вимоги №2 від 04.05.2016 вбачається, що ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 право вимоги за вкладом «Стандарт» №SAMDN4878 від 25.09.2013(а.с.10).

Листом за №20.1.0.0.0/7-20141015/3072 від 16.10.2014 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомило позивача, що АР Крим визначено як тимчасову окуповану територію внаслідок збройної агресії Російської Федерації та встановлено особливий правовий режим на цій території. Вимушене припинення діяльності банку на території АР Крим і м. Севастополя призвело до втрати можливості здійснювати банківську діяльність та незаконного вилучення майна банку, яке знаходилось на окупованій території. Відповідно до ч.6 ст.5 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію, як на державу, що здійснює окупацію (а.с.9).

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 03.10.2017 у справі №408/7128/16-ц, що набрало законної сили, було визнано недійсним договір відступлення права вимоги №2 від 04.05.2016, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (а.с.80-81).

Відповідно Договору про переведення боргу від 17.11.2014, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ТОВ «ФК «Фінілон», відповідачем переведено на ТОВ «ФК «Фінілон» борг в об`ємі та умовах, існуючих в момент його укладення (а.с.170-171).

Крім того, в матеріалах справи міститься копія Додаткової угоди до Договору про переведення боргу від 17.11.2014, укладеної 18.11.2014 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ТОВ «ФК «Фінілон», згідно якого внесено зміни в п.3 основного Договору, який викладено в новій редакції сторони домовились, що з моменту укладення даного договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язується перерахувати на рахунок ТОВ «ФК «Фінілон» грошові кошти, розміщені кредиторами на підставі договорів в розмірі відповідно до Додатку №1. Перерахування коштів здійснюється в гривні по курсу НБУ на дату такого переказу (а.с.172).

З витягу з електронного додатку «Додаток 1 (Реєстр кредиторів) до договору переводу боргу №б/н від 17.11.2014 вбачається, що на рахунку ОСОБА_2 станом на 29.05.2020 рахується сума вкладу разом з відсотками в розмірі 10 385,97 дол. США (а.с.173).

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст.2 ЗУ від 07.12.2000 №2121-III «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно ч.1 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.5 постанови Правління НБУ від 06.05.2014 №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» заборонено банкам України відкривати відокремлені підрозділи на території АР Крим і міста Севастополя. Банкам, у перелік яких входить і ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території АР Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити НБУ.

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 №516 (далі - Положення №516), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 №174 (далі - Інструкція №174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

За положеннями ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із принципу, що доказування покладається на того, хто стверджує, а не на того, хто заперечує, можна дійти висновку, що сторона позивача повинна надати докази, які підтверджують обставини позову, а сторона відповідача - докази, на яких ґрунтуються її заперечення.

Принципи змагальності та диспозитивності відображають основні властивості цивільного судочинства, які реалізуються у тому, що збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони, а суд оцінює надані сторонами матеріали.

За таких обставин, припинення діяльності відділення банку на території АР Крим не є наслідком припинення договірних відносин між сторонами та не знімає з банку відповідальність за невиконання взятих на себе зобов`язань за договором. При цьому, депозитний договір розірвано 17.10.2014, на підставі заяви про повернення вкладнику коштів, а отже, відповідно до 598 ЦК України, зобов`язання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися у строк, установлений цим договором, тобто 17.10.2014.

Оскільки договором не визначено розмір ставки процентів за користування депозитом у разі закінчення терміну його дії та неналежного виконання грошового зобов`язання за ним, після розірвання договору проценти нараховуються за ставкою «на вимогу».

Доводи відповідача, що саме ТОВ ФК «Фінілон» повинно повертати банківські вклади замість ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», є безпідставними та не ґрунтуються на законі виходячи з наступного.

Відповідно до ст.520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.3 ст.205 ЦК України, у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Депозитний договір №SAMDN4878 від 25.09.2013 не містять положень про внесення змін про переуступку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» банківського вкладу іншим особам шляхом мовчання.

Відповідно до ч.1 ст.654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.2 ст.1059 ЦК України, у разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Отже, будь-які усні чи мовчазні зміни до письмового договору банківського вкладу є нікчемними. З врахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що Договір про переведення боргу №б/н від 17.11.2014, укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «ФК «Фінілон» шляхом використання мовчазної згоди без письмової згоди самого вкладника ОСОБА_2 , яка є стороною письмового договору банківського вкладу, є нікчемним в силу положень ч.1 ст.520, ч.1 ст.654, ч.2 ст.1059 ЦК України.

Відповідно до ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Частиною 5 ст.216 ЦК України передбачено, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Велика Палата ВС в своїй постанові від 04.06.2019 за результатами розгляду справи №916/3156/17 дійшла наступного правового висновку: «68.Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №577/5321/17 щодо того, що правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Цивільні правочини, які порушують публічний порядок, є нікчемними. 69.Велика Палата Верховного Суду також погоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі №6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №369/2770/16-ц і від 07 листопада 2018 року у справі №357/3394/16-ц щодо того, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемний правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. 70.Водночас Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. 75.За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. 76.Така позиція відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц (провадження №14-90цс19) під час розгляду спорів у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав…».

Таким чином, для належного та ефективного захисту прав позивача з врахуванням позиції Великої Палати ВС викладеної в постанові від 04.06.2019, не має необхідності окремо визнавати недійсним нікчемний «Договір про переведення боргу №б/н від 17.11.2014.

Враховуючи, що договір відступлення права вимоги від 04.05.2016, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 визнаний недійсним рішенням суду, що набуло чинності, в частині стягнення з відповідача суми банківського вкладу і відсотків на користь ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.10, 11, 12, 81, 258, 263, 265 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» () на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 10 352 (десять тисяч триста п`ятдесят два) доларів США 12 центів.

В частині стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» грошових коштів на користь ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд протягом місяця з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський