11 березня 2021 року м. Кропивницький
справа № 405/625/19
провадження № 22-з/4809/19/21
Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,
за участю секретаря судового засідання Діманової Н.І.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження питання про ухвалення додаткового рішення за заявою ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_1 у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 вересня 2020 року у складі судді Іванової Л.А.,
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в розмірі 68500,00 грн. Судові витрати по справі залишено по фактично понесеним сторонами.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 16 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 вересня 2020 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 68500 гривень на відшкодування завданої їй майнової шкоди та 1921 гривень в рахунок компенсації понесених судових витрат.

Представник позивача ОСОБА_3 16.02.2021 після проголошення рішення подав до апеляційного суду заяву, в якій просив постановити ухвалу (додаткове рішення) щодо стягнення з відповідача судових витрат на оплату правової допомоги у цивільній справі № 405/625/19.

В заяві зазначав, що документальні докази надання і оплати правової допомоги у Ленінському районному суді м. Кіровограда та у Кропивницькому апеляційному суді (розгляд апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда про призначення експертизи) містяться в матеріалах справи (договори, банківські квитанції, акти).

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення заяви з огляду на такі обставини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 4 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування та підтверджена відповідними доказами, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час попереднього (орієнтовного) розрахунку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві, яка була подана адвокатом Ципою С.І., Оргеєва Л.І. просила судові витрати покласти на відповідача. В додатках до позовної заяви, крім інших додатків, надано копію договору про надання правової допомоги АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «СЕРГІЯ ЦИПИ» від 25.01.2019 №25/01/19; банківська квитанція АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 29.01.2019 про сплату позивачем послуг з надання правової допомоги АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «СЕРГІЯ ЦИПИ» в сумі 7500 грн. згідно договору від 25.01.2019 №25/01/19; копія свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю Ципи С.І. № 000204 від 02.07.2018; оригінал ордера адвоката Ципи Сергія Івановича від 29.01.2019 серії КР № 67956; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат Позивача (том 1 а.с. 53-59).

В апеляційні скарзі на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.11.2019 про призначення судової фізико-хімічної експертизи в даній справі ОСОБА_1 просила судові витрати покласти на відповідача. На підтвердження понесених судових витрат до апеляційної скарги долучено копію договору про надання правової допомоги від 20.11.2019 №20/11/19; квитанція від 20.11.2019 № 0.0..1 про оплату послуг з надання правової допомоги в сумі 5000 грн. згідно договору від 20.11.2019; копія свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю Ципи С.І. № 000204 від 02.07.2018; оригінал ордера адвоката ОСОБА_3 від 20.11.2019 серії КР № 67962.

01.06.2020 ОСОБА_3 до суду першої інстанції було надано акт здачі-прийому виконаних послуг від 16.01.2020 згідно Договору про надання правової допомоги від 20.11.2019 № 20/11/19 та акт здачі-прийому виконаних послуг від 01.06.2020 згідно Договору про надання правової допомоги від 25.01.2019 № 25/01/19 (том 2 а.с.30-33).

Указані докази були надані суду першої інстанції на підтвердження понесених позивачем судових витрат, які були предметом дослідження у суді першої інстанції, з приводу яких судом ухвалено рішення та судові витрати по справі залишено по фактично понесеним сторонами, оскільки у задоволенні позову судом першої інстанції було відмовлено.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 16.01.2020 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.11.2019 про призначення судової фізико-хімічної експертизи в даній справі, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, однак питання про відшкодування судових витрат вирішене не було, хоча така вимога була заявлена позивачем в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд у силу вимог частини 13 статті 141 ЦПК України змінює розподіл судових витрат у разі зміни рішення або ухвалення нового рішення. У даному випадку суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями здійснити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, оскільки рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалене нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Наявні в матеріалах справи докази, є безумовною підставою для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному в договорах розміру в загальній сумі 12500,00 грн, оскільки цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

У пункті 4 статті 1, частині третій та п`ятій статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При встановленні розміру гонорару України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Таким чином, враховуючи умови договорів про надання правової допомоги та доведеність понесених витрат, заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 7500,00 грн, та під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.11.2019 в сумі 5000,00 грн.

Разом з тим, загальна сума витрат на адвокатські послуги, передбачена договорами, становить 12500,00 грн, що не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг і відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Таким чином заява про ухвалення додаткового рішення у справі є обгрунтованою.

Керуючись ст. 270, 389-391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалити у справі № 405/625/19 додаткову постанову про стягнення витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 12500 (дванадцять тисяч п?ятсот) гривень 00 копійок.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 16.03.2021.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко