РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2511/20

11 березня 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в викликом сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем по справі, ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 26.07.2014 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 136.

У шлюбі у них народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Спільне життя у них з відповідачем не склалося і на даний час на розгляді Надвірнянського районного суду знаходиться справа за її позовом про розірвання шлюбу з відповідачем.

Зазначає, що на протязі останніх трьох років вони з відповідачем проживають окремо. За вказаний період відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свого сина, гроші для сім`ї не надає, живе в своє задоволення.

Вона не взмозі самостійно утримувати малолітню дитину, оскільки втратила офіційну роботу, і щоб заробляти собі та дитині на життя змушена періодично виїзджати на роботу за кордон, однак її заробітку для утримання дитини не вистачає. У зв`язку із карантином її робота за кордоном призупинилася і в даний час вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Відповідач на утримання дитини дає мізерні кошти, які вона змушена в нього випрошувати. Частково їм допомагають її батьки.

Син ОСОБА_6 на даний час ходить в дошкільний навчальний заклад, а з вересня наступного року піде в перший клас до школи.

Відповідач працює офіційно у НПЗ «Нафтохімік Прикарпаття» на посаді провідного спеціаліста з техніки безпеки. Крім того має неофіційні доходи від здачі в оренду комерційного приміщення в м. Івано-Франківську.

Таким чином вважає, що відповідач має можливість надавати кошти у відповідному розмірі для нормального розвитку дитини, однак добровільно надавати кошти на утримання сина відмовляється. В зв`язку з чим виникла необхідність стягнути з нього аліменти в судовому порядку. Вважає, що відповідач повинен надавати кошти на утримання сина в розмірі 3,5 тисяч гривень, що було б справедливим по відношенню до обох сторін та дитини.

Короткий зміст відзиву на позов:

16.01.2021 від представника відповідача ОСОБА_4 -адвоката Голіней Л.Д. поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги визнає частково.

Так, на даний час відповідач ОСОБА_4 проживає у будинку свого батька, та інколи у будинку своєї племінниці, оскільки свого житла не має.

Батько відповідача з 1944 року народження, на даний час є пенсіонером, який у віці 76 років не працює, отримує пенсію. Пенсія не є достатньою для проживання та лікування для людей похилого віку, тому відповідач також допомагає інколи своєму батьку матеріально.

Щодо забезпечення дитини зазначає, що позивачка у позовній заяві суперечить сама собі, оскільки у 5 абзаці позовної заяви вона вказує, що відповідач не надає жодної матеріальної допомоги, а у 6 абзаці вже йдеться про те, що відповідач дає мізерні кошти на утримання дитини. З цього стає зрозуміло що позивачка вводить суд в оману.

Також у позовній зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Дійсно чинне законодавство містить таку норму, про те позивачкою не надано жодного доказу того, що син проживає з нею. Натомість додана до відзиву довідка про склад сім`ї містить відомості про реєстрацію місця проживання дитини з батьком.

Щодо отримання доходів зазначає, що ОСОБА_4 дійно працює офіційно у НПЗ «Нафтохімік Прикарпаття» та отримує заробітну плату близько 6 тисяч грн.

Позивачкою додані до позовної заяви договори про здачу відповідачем в оренду приміщення, проте відповідач жодного приміщення в оренду не здає і йому не зрозуміло, що це за договори, і звідки вони у позивача, а тому оскільки позивач завірила їх своїм підписом, а відповідач в оренду нічого не здає, є підстави вважати, що даних документів не існує.

Таким чином крім офіційної заробітної плати відповідач не має інших доходів. Не має відповідач також власного житла, на його утриманні частково перебуває і батько пенсіонер, тому розмір аліментів, який бажає отримувати позивачка, є не прийнятним для відповідача.

При цьому ОСОБА_4 погоджується сплачувати мінімальний розмір аліментів у розмірі 1200 грн., що не суперечить нормам чинного в Україні законодавства.

Короткий зміст відповіді на відзив:

20.01.2021 від позивача ОСОБА_1 поступила відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що згідно відзиву відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно.

Однак з таким розміром аліментів вона категорично не погоджується з наступних підстав.

Так, посилання сторони відповідача про те, що ОСОБА_4 інколи матеріально допомагає своєму батькові, який є пенсіонером та проживає разом із ним, не в повній мірі відповідає дійсності. Батько відповідача вже приблизно три роки не проживає з відповідачем, а його пенсія є достатньою для свого утримання. Представник відповідача вказала, що його батько є пенсіонером, отримує пенсію, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, однак довідку з пенсійного фонду про фактичне отримання пенсії батьком не додано. Крім цього, якщо припустити, що відповідач дійсно частково надає матеріальну допомогу своєму батькові, то це не звільняє його від утримання своєї малолітньої дитини.

Щодо твердження представника відповідача, що ніби то позивач вводить суд в оману не відповідає дійсності, оскільки, як зазначено у позові, позивач добровільно коштів не надає, а лише після її дзвінка інколи давав мізерну суму, яку вона випрошувала. Сам відповідач не здогадується, що його малолітній син потребує утримання, не кажучи вже про батьківську увагу, участь у вихованні, тощо.

Не заслуговує на увагу і посилання представника відповідача про не проживання сина разом з нею, оскільки долучена довідка про реєстрацію не свідчить про фактичне проживання дитини з батьком, тим більше,що у відзиві вказано, що відповідач проживає з своїм батьком, а не з сином. Крім цього, дитина зареєстрована за її місцем проживання, оскільки при отриманні допомоги на дитину вона мала бути зареєстрована з мамою. Чому не знято з попереднього місця реєстрації дитину їй не відомо.

Щодо сумніву представника у дійсності договорів оренди зазначає, що у 2015 році, тобто перебуваючи в шлюбі відповідач придбав нежитлове приміщення в АДРЕСА_1 , яке зареєстроване за ОСОБА_4 . Вона особисто допомагала йому в покупці даного приміщення. В подальшому ОСОБА_4 почав здавати це приміщення в оренду, що підтверджується договорами оренди. Підстав сумніватися в цьому немає.

Твердження про отримання відповідачем офіційної зарплати в розмірі 6000 гривень також не підтверджено жодним доказом. Тому, не зрозумілою є позиція сторони відповідача про спроможність ОСОБА_4 надавати допомогу на утримання малолітнього сина лише у розмірі 1200 грн. на місяць, що є мінімальним розміром, згідно чинного законодавства.

Вважає, що ОСОБА_4 має можливість надавати на утримання сина аліменти в розмірі по 3500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Наведені нею обставини надають суду підставу визначити аліменти в твердій грошовій сумі саме в зазначеному нею розмірі, а не в мінімальному, як просить відповідач.

Стислий виклад позицій сторін:

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, та відповіді на відзив. Просили суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також просили стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені нею витрати на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, не заперечив проти стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, однак заперечив проти розміру аліментів, визначеного позивачем. Просив визначити аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу просить відмовити, оскільки в порушення вимог ЦПК України позивачем при подачі позовної заяви не подано опередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а заяву про стягнення судових витрат подано вже під час судового розгляду справи.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.12.2020 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 26.07.2014 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 136.

У шлюбі у них народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 5).

Позивач ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою КП «Надвірнянський житловик» від 18.01.2021 № 85, та копією будинкової книги для прописки громадян (а.с. 41-47).

Сторони по справі на даний час проживають окремо. Позивач ОСОБА_1 не працює, проживає на тимчасові заробітки, додаткових доходів не має, тому не має змоги самостійно утримувати малолітню дитину.

Згідно довідки ДНЗ (ясла-садок) «Вогник» № 72 від 15.12.2020, малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує дошкільний навчальний заклад «Вогник» (а.с. 15).

Як вбачається з довідки КП «Надвірнянський житловик» від 14.01.2021 № 74, наданої відповідачем, відповідач ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , в будинку свого батька ОСОБА_7 (а.с. 28).

Згідно наданої відповідачем копії трудової книжки НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_4 вбачається, що відповідач ОСОБА_4 11.02.2021 звільнений з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» за угодою сторін (а.с. 48-49).

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог, та з`ясувавши фактичні обставини справи дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно норм ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц.

Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2395 гривень.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача про те, що в нього на утриманні є батько пенсійного віку, оскільки суду не надано належних доказів на підтвердження здійснення такого догляду. Крім того батько відповідача є пенсіонером та отримує пенсію на своє утримання. Окрім цього наявність інших утриманців не звільняє батьків від обов`язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей.

Суд також відхиляє заперечення відповідача щодо безпідставності вимог позивача про стягнення витрат про правову допомогу, оскільки заяву про стягнення судових витрат позивачем подано вже під час судового розгляду справи, оскільки згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем до закінчення судових дебатів подано докази щодо розміру витрат на правову допомогу, які вона сплатила у зв`язку з розглядом справи.

Тому питання щодо розподілу судових витрат між сторонами буде вирішуватись в порядку ст. 141 ЦПК України.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь держави.

Висновки суду:

При визначенні розміру аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_5 суд враховує факт проживання дитини з матір`ю, вік дитини, матеріальний стан позивача, яка не працює, проживає на тимчасові заробітки, додаткових доходів не має, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвиту та здоров`я дитини, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який з 11.02.2021 офіційно не працює, є фізично здоровою людиною, відсутність у нього інших утриманців, обов`язку обох батьків утримувати дитину, а тому суд дійшов висновку, що позов слід задовільнити частково і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи положення ст. 191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 16.12.2020.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 3600 грн. витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог (51,43 відсотка) згідно акту про прийняття-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 16.02.2021 та квитанцій № 001802 від 11.12.2020, № 001803 від 15.12.2020, № 001804 від 15.12.2020, № 001805 від 15.02.2021, а також 908 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовільнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 16.12.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 3600 грн. 10 коп. сплачених витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , на користь держави 908 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

складено 16.03.2021