ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/90/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Садік Н. Д.,

з участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/18281/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2020 року (суддя Продан Б. Г., повне судове рішення складено 08 жовтня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України, Управління Державної казначейської служби України у Солом`янському районі м. Києва про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись у суд із вказаним позовом, зазначав, що незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю працівників Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) йому завдана моральна шкода. 06 грудня 2017 року він подав заяву про злочини верхів влади, олігархічних кланів, силових відомств, яка не була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР). Ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року про зобов`язання внесення до ЄРДР заяви від 06 грудня 2017 року не виконувалась. Службові особи НАБУ прикривали існуючу в Україні злочинну систему і знищили його морально, піддали дискримінації, підірвали авторитет як громадянина, журналіста, та борця з корупцією, що призвело до душевних страждань і мук. Неодноразові його заяви про злочини не були внесені до ЄРДР, що підтверджується повідомленнями НАБУ від 22.03.2016, 06.09.2016, 20.10.2016, 15.12.2016, а скарги до керівництва не задовольнялися. Незаконність, злочинність рішень НАБУ підтверджується ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року.

Позивач зазначає, що спецслужби по замовленню НАБУ знищують його, погрожують розправою, здійснюють побиття, пограбування і замахи на життя, що підтверджується ухвалами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.05.2016, 18.07.2017, 24.11.2017, 12.01.2018, 12.04.2018, 14.05.2019, повідомленнями Хмельницького ВП від 27.03.2019 про внесення до ЄРДР заяви ОСОБА_1 про його побиття і пограбування 03.11.2018 та від 07.02.2017 про внесення заяви ОСОБА_1 про замах на його життя 06.02.2017 із спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Позивач вважає, що оскільки мають місце незаконні дії відповідача, має місце і заподіяння цими діями йому моральної шкоди через приниження честі і гідності, душевні страждання, переживання, муки. Йому завдано непоправної моральної шкоди систематичними та довготривалими злочинними діями НАБУ, внаслідок яких він перебуває у стресовому стані, у страху бути знищеним.

Тому ОСОБА_1 просив стягнути з Державного бюджету України на його користь один мільйон гривень на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2020 року позов залишено без задоволення.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на незаконність судового рішення, ухвалення його з навмисним порушенням норм матеріального та процесуального права, з постановленням фальшивих ухвал. Суд не вирішив питання про заміну неналежного відповідача. Вважає, що повноваження представника НАБУ підтверджені фіктивною довіреністю, а суд здійснив заміну у матеріалах справи наказу НАБУ про визначення уповноважених осіб вчиняти дії від імені НАБУ на довіреність, видану ОСОБА_2 . Суд провів судове засідання без участі представника Управління Державної казначейської служби України у Солом`янському районі м. Києва, оскільки повідомлення про виклик до суду не було вручено. До протоколу судового засідання від 30 вересня 2020 року не внесено клопотання позивача про обов`язковий виклик свідків, пред`явлення медичних довідок та допущення до участі у справі перекладача. Судове засідання, призначене на 27 квітня 2020 року, не відбулося з вини судді Продана Б. Г., так як він і секретар судового засідання Боднар А.П. були відсутні у суді. Ухвала суду від 27.04.2020 про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду є підробленою. Неодноразові заяви про відвід судді Продана Б. Г. в порушення вимог закону залишені без розгляду. Клопотання про виклик свідків у судове засідання безпідставно відхилені. Також суд не постановив ухвалу про закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами і не перейшов до судових дебатів. У рішенні суду від 30 вересня 2020 року мова йде не про позивача, а про іншу особу по батькові « ОСОБА_3 ». У протоколі судового засідання вказано інший номер справи № 686/182282/19. Судове засідання проводилося не в залі суду, а в службовому кабінеті судді. Суд першої інстанції надав неправильну оцінку його безспірним доказам.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 09 листопада 2020 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 11 листопада 2020 року справа призначена до судового розгляду.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Представники відповідачів не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

У засіданні апеляційного суду 11 березня 2021 року з ініціативи суду призначений перекладач-дактилолог Кусяк І. М., оскільки позивач заявляв про порушення слуху. Однак ОСОБА_1 від участі призначеного перекладача відмовився, оскільки не володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що ОСОБА_1 неодноразово подавав до НАБУ заяви про кримінальні правопорушення, вчинені посадовими особами органів державної влади, силових структур, зокрема 06 грудня 2017 року. Відомості про кримінальне правопорушення не вносилися до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року з урахуванням ухвали суду від 23 квітня 2019 року про виправлення описки задоволено скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України. Зобов`язано уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України протягом 24 годин з моменту отримання ухвали слідчого судді внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 і ОСОБА_4 від 06 грудня 2017 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмову у позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 6 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За змістом частин 1 і 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні.

У деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди і причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

На підставі частин 1 і 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 обґрунтовував позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди бездіяльністю посадових осіб НАБУ, які не внесли до ЄРДР його заяви про злочини, зокрема від 06.12.2017, не виконували ухвалу суду, а також їх незаконними діями, що полягають у погрозах розправою, побитті, пограбуванні і замаху на його життя.

Позивач надав лише докази прийнятого судового рішення за результатом розгляду його скарги на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Проте інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності не доведені.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи, реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди.

Позивач скористався своїм правом на оскарження у судовому порядку бездіяльності уповноважених осіб НАБУ, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 06.12.2017 та отримав захист своїх прав за результатами судового розгляду скарги.

ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів на підтвердження незаконних дій відповідача, що принижують його честь та гідність, полягають у погрозах розправою, його побитті, пограбуванні і замаху на життя.

Надані до позовної заяви повідомлення Хмельницького ВП від 27.03.2019 про внесення до ЄРДР заяви ОСОБА_1 про побиття і пограбування 03.11.2018 та від 07.02.2017 про внесення заяви ОСОБА_1 про замах на його життя 06.02.2017 із спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також копії ухвал Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.05.2016, 18.07.2017, 12.01.2018, 12.04.2018, 14.05.2019 (т.1, а.с. 39 43, 46), відповідно до яких зобов`язано уповноважених осіб органу досудового розслідування, прокуратури Хмельницької області, Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявами ОСОБА_1 , не підтверджують вчинення будь-яких протиправних дій саме працівниками НАБУ чи іншими особами за їх сприяння.

Не надано позивачем і доказів заподіяння йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою НАБУ і моральною шкодою. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення особистих немайнових чи процесуальних прав ОСОБА_1 , завдання шкоди його здоров`ю та душевних страждань, причинно-наслідкового зв`язку між порушенням його права та наслідками, які спричинило це порушення, а отже заподіяння йому внаслідок неправомірних дій відповідача моральної шкоди.

Звернення ОСОБА_1 до лікаря невролога 08 лютого 2019 року, що підтверджено витягом з медичної карти (т.1, а.с. 50), не може бути визнано належним, допустимим і достатнім доказом на підтвердження обставин завдання шкоди його здоров`ю, душевних страждань внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача.

При вирішенні спору суд першої інстанції обґрунтовано виходив із загальних підстав цивільно-правової відповідальності і зробив правильний висновок про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачеві у правовідносинах, що склалися між сторонами та правомірно відмовив у позові.

У зв`язку з наведеним вище апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки доказів не можуть бути прийняті до уваги.

За змістом частин 1 і 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надав оцінку зібраним у справі доказам в цілому і мотивував їх відхилення.

Апеляційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування судового рішення у справі.

Згідно з частиною 2 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, на які посилався ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, не є підставою для скасування судового рішення.

Описка у рішенні суду при зазначенні по батькові позивача може бути виправлена у порядку статті 269 ЦПК України.

Відповідно до статей 374, 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо повернення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене підстав для скасування оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 березня 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта