ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1800/21 Справа № 176/1374/20 Суддя у 1-й інстанції - Крамар О. М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» про зобов`язання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа»

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до КП «Жовтоводськтепломережа» про зобов`язання вчинити певні дії. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що у період з 26.03.1997 року по 13.08.2019 року перебував у трудових відносинах з КП «Жовтоводськтепломережа». У зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників КП «Жовтоводськтепломережа» та відмови від запропонованих посад, 13.08.2019 року був звільнений згідно п.1ст.40 КзпП України. При цьому також зазначає, що у період з 05.07.2010 року по 03.08.2010 року Контрольно-ревізійним відділом в м. Дніпропетровську, на виконання п. 2.1. Плану роботи Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області на III квартал 2010 року, проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності КП «Жовтоводськтепломережа» за період з 01.01.2009 року по 30.06.2010 року (у цей проміжок часу працював на посаді начальника відділу матеріально-технічного постачання КП «Жовтоводськтепломережа», тобто відносився до категорії керівних працівників, спеціалістів і службовців підприємства), за результатами якої 03.08.2010 року складено акт ревізії № 06-21/22. На підставі вищевказаного акту ревізії Контрольно-ревізійним управлінням в Дніпропетровській області була складена вимога №06-04-15/2464 від 02.09.2010 р. щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства.

Зокрема, ревізією встановлено не донарахування посадових окладів працівникам, які підлягали виплаті, внаслідок заниження коефіцієнтів співвідношення розмірів місячних окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців підприємств комунальної теплоенергетики до мінімальної тарифної ставки першого розряду робітника основної професії та не донарахування передбачених законодавством обов`язкових доплат за роботу у вечірній, нічний час та святкові дні внаслідок заниження посадових окладів на загальну суму 162 703,91 грн., чим порушено вимоги ст. 97 (абз.2) Кодексу законів про працю України від 10 грудня 1971 року №322-VІІІ, розділу «Нормування та оплата праці» (Додатку №6) Регіональної угоди між Управлінням житлово-комунального господарства Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ОКП «Дніпротеплоенерго» і Обласною профспілкою працівників теплоенергетичного постачання на 2009-2013 роки та п.п. 1, 2 розділу 5 Колективного договору між роботодавцем і профспілковим комітетом підприємства на 2009 рік, прийнятим на загальних зборах трудового колективу 02 грудня 2009 року та порушення ст. 107 Кодексу законів про працю України. Пунктом 3 вимоги Контрольно-ревізійного управлінням в Дніпропетровській області №06-04-15/2464 від 02.09.2010 року КП «Жовтоводськтепломережа» було зобов`язано відшкодувати суму виявлених порушень в розмірі 162 703,91 грн. шляхом нарахування та виплати заробітної плати працівникам підприємства.

У січні 2011 року КП «Жовтоводськтепломережа» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про скасування п. 3 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області №06-04-15/2464 від 02.09.2010 року щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 року позов задоволено, визнано протиправними дії Контрольно-ревізійного відділу в м. Дніпропетровську щодо складання п. 3 вимоги № 06-04-15/2464, скасовано п. 3 вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 02.09.2010 року № 06-04-15/2464.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 06.07.2017 року у справі № К/800/3498/15 касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області задоволено; постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року скасовані; у задоволенні позовних вимог КП «Жовтоводськтепломережа» відмовлено.

Однак, відповідачем зазначена вимога до теперішнього часу не виконана, зокрема йому не здійснені нарахування та виплата належної заробітної плати.

З метою отримання інформації щодо точної суми заборгованості, 12 серпня 2019 року звернувся на адресу відповідача з відповідною заявою.

Проте, відповідач, листом № 431/19 від 13.08.2019 року констатуючи наявність спору про нарахування сум, що належать до виплати фактично відмовився надавати точну суму заборгованості, що належить йому відповідно до результатів ревізії - Акту від 03.08.2010 року № 06-21/22 та пункту 3 вимоги Контрольно-ревізійного управлінням в Дніпропетровській області №06-04-15/2464 від 02.09.2010 р., якою відповідача зобов`язано відшкодувати заборгованість шляхом нарахування та виплати заробітної плати працівникам підприємства.

Вважає, що в день звільнення роботодавцем з ним не проведено повного розрахунку по належним виплатам, зазначені дії є такими, що порушують його права, як працівника, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Просить суд зобов`язати КП «Жовтоводськтепломережа» нарахувати та виплатити заборгованість із заробітної плати, обов`язок нарахування якої встановлено п.3 вимоги Контрольно-ревізійного відділу в м. Дніпропетровську щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 02.09.2010 року №06-04-15/2464 та інфляційні втрати відповідно до чинного законодавства України. Одночасно просить стягнути з комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» на свою користь відшкодування середнього заробітку за час затримки зі сплати заробітної плати за період з 13 серпня 2019 року по 12 серпня 2020 року в розмірі 169771,92 грн. та судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 3600 грн. і витрат по сплаті судового збору у розмірі 1697,73 грн. (а.с.2-8).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до КП «Жовтоводськтепломережа» про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Стягнуто з КП «Жовтоводськтепломережа» на користь ОСОБА_1 , заборгованість із заробітної плати у розмірі 3781,34 грн., обов`язок нарахування якої встановлено п.3 вимоги №06-04-15/2464 від 02.09.2010 року Контрольно-ревізйного відділу в м. Дніпропетровську щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 02.09.2010 року №06-04-15/2464.

Стягнуто з КП «Жовтоводськтепломережа» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки зі сплати заробітної плати за період з 13 серпня 2019 року по 13 жовтня 2020 року у розмірі 169771,92 грн. без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів та зборів, які підлягають утриманню відповідно до вимог чинного законодавства України з цієї суми.

Стягнуто з КП «Жовтоводськтепломережа» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3462,30 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1632,80 грн.

Стягнуто з КП «Жовтоводськтепломережа» на користь держави судовий збір у розмірі 808,64 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.177-183).

Не погодившись із рішенням суду, КП «Жовтоводськтепломережа» звернулося до суду з апеляційною скаргою, просило скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.185-201).

В порядку ст. 360 ЦПК України від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 26.03.1997 року по 13.08.2018 року працював в КП «Жовтоводськтепломережа», обіймаючи такі посади: інженер матеріально-технічного забезпечення, начальник відділу матеріально-технічного забезпечення, з 16.11.2010 року по 01.01.2016 директор підприємства, заступник головного інженера, начальник енергоінспекції, що підтверджується записами в трудовій книжці та відповідними наказами та розпорядженнями (а.с.12-14,135-137).

13.08.2019 року ОСОБА_1 звільнений, зв`язку зі скороченням штатів на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

З 05.07.2010 року по 03.08.2010 року Контрольно-ревізійним відділом в м. Дніпропетровську, на виконання п. 2.1. Плану роботи Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області на III квартал 2010 року, проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності КП «Жовтоводськтепломережа» за період з 01.01.2009 року по 30.06.2010 року за результатами якої 03.08.2010 року складено акт ревізії № 06-21/22 (а.с.36-90).

На підставі вищевказаного акту ревізії Контрольно-ревізійним управлінням в Дніпропетровській області була складена вимога №06-04-15/2464 від 02.09.2010 р. щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства.

Зокрема, ревізією встановлено не донарахування посадових окладів працівникам, які підлягали виплаті, внаслідок заниження коефіцієнтів співвідношення розмірів місячних окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців підприємств комунальної теплоенергетики до мінімальної тарифної ставки першого розряду робітника основної професії та не донарахування передбачених законодавством обов`язкових доплат за роботу у вечірній, нічний час та святкові дні внаслідок заниження посадових окладів на загальну суму 162703,91 грн., чим порушено вимоги ст. 97 (абз.2) Кодексу законів про працю України від 10 грудня 1971 року №322-VІІІ, розділу «Нормування та оплата праці» (Додатку №6) Регіональної угоди між Управлінням житлово-комунального господарства Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ОКП «Дніпротеплоенерго» і Обласною профспілкою працівників теплоенергетичного постачання на 2009-2013 роки та п.п. 1, 2 розділу 5 Колективного договору між роботодавцем і профспілковим комітетом підприємства на 2009 рік, прийнятим на загальних зборах трудового колективу 02 грудня 2009 року та порушення ст. 107 Кодексу законів про працю України.

Пунктом 3 вимоги Контрольно-ревізійного управлінням в Дніпропетровській області №06-04-15/2464 від 02.09.2010 року КП «Жовтоводськтепломережа» зобов`язано відшкодувати суму виявлених порушень в розмірі 162703,91 грн. шляхом нарахування та виплати заробітної плати працівникам підприємства.

03 грудня 2010 року позивач, перебуваючи на посаді директора КП «Жовтоводськтепломережа», направив на адресу Фінансового управління Жовтоводської міської ради відповідь у якій зазначив, що КП «Жовтоводськтепломережа» заперечує щодо п.3 Вимоги та вказує на те, що суму у розмірі 162703,91 грн. відшкодувати шляхом нарахування та виплати заробітної плати працівникам підприємства не має законних підстав (а.с.138,139).

Не погоджуючись із Вимогою Контрольно-ревізійного управлінням в Дніпропетровській області №06-04-15/2464 від 02.09.2010 року 13 січня 2011 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду комунальним підприємством Жовтоводськтепломережа» за підписом директора Плис О.Л. направлено позов до Контрольно-ревізійного відділу в м. Дніпропетровську про скасування п. 3 Вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушення законодавства від 02.09.2010 року №06-04-15/2464 (а.с.140-141).

Суд першої та апеляційної інстанції позовні вимоги КП «Жовтоводськтепломережа» задовольнили в повному обсязі. Не погодившись із таким рішеннями, Державна фінансова інспекція звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 06 липня 2017 року касаційну скаргу задоволено, постанову Дніпровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року та ухвалу Дніпровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року скасовано, у задоволенні позовних вимог КП «Жовтоводськтепломережа» відмовлено. Постанова набрала законної сили 19.07.2017 року (а.с.15-19).

Як вбачається з листа від 29.03.2011 року за підписом директора КП «Жовтоводськтепломережа» Плис О.Л. адресованого старшому слідчому прокуратури м.Жовті Води Ломакіну В.В., порушення в ході проведення перевірки контрольно-ревізійним відділом в м. Дніпропетровськ фінансово-господарської діяльності та дотримання вимог чинного законодавства при встановленні, нарахуванні та виплаті посадових окладів працівникам КП «Жовтоводськтепломережа» в період з липня до листопада 2009 року на загальну суму 160226,74 грн, шляхом зменшення коефіцієнтів співвідношень розмірів місячних окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців підприємств теплоенергетики до мінімальної тарифної ставки 1 розряду робітника основної професії буде усунено в квітні 2011 року шляхом донарахування і виплати вказаної суми (а.с.142).

Як вбачається з Додатку «Розрахунок недоотримання заробітної плати працівниками КП «Жовтоводськтепломережа» внаслідок заниження посадових окладів за період з 01.07.2009 року по 02.12.2009» до Акту ревізії контрольно-ревізійного відділу в м.Дніпропетровськ №06-21/22 від 03.08.2010 року, витребуваного у КП «Жовтоводськтепломережа» ухвалою суду зазначено, що начальник відділу Плис О.Л. в період з липня по грудень 2009 року недоотримав заробітну плату в розмірі 3781,34 грн.

12 липня 2019 позивач звернувся з листом до відповідача з вимогою про надання при звільненні розрахунку належної йому до виплати заробітної плати з урахування п.3 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області №06-04-15/2464 від 02.09.2010 року та Постанови колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 06 липня 2017 року (а.с.20).

Листом Вих.№431/19 від 13.08.2019 року КП «Жовтоводськтепломережа» повідомило, що у зв`язку з наявністю спору з боку ОСОБА_1 з нарахування сум, що належать до виплати, підприємство виплатить суми у строк встановлений законом, належні як працівнику, який підлягає звільненню на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.21).

Позивач зазначає, що в день звільнення йому виплачена заробітна плата за серпень 2019 року, вихідна допомога та компенсація за невикористану відпустку.

Відповідно до письмового повідомлення КП «Жовтоводськтепломережа» від 13.08.2019 року ОСОБА_1 згідно ст.116 КЗпП зроблено розрахунок по заробітній платі при звільненні за серпень 2019 року та сума, що належить до виплати становить 21616,77 грн. (оплата по окладам, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомого). Однак, заборгованість із заробітної плати, що повинна була нарахована та сплачена відповідачем на виконання п.3 вимоги про усунення порушень законодавства від 02.09.2010 року №06-04-15/2464 після набрання чинності остаточного рішення Вищого адміністративного суду України виплачена не була.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що факт неповної виплати позивачу заробітної плати у 2009 році в розмірі 3781 грн. 34 коп. знайшов своє документальне підтвердження у офіційних документах, а саме Додатку «Розрахунок недоотримання заробітної плати працівниками КП «Жовтоводськтепломережа» внаслідок заниження посадових окладів за період з 01.07.2009 по 02.12.2009» до Акту ревізії Контрольно-ревізійного відділу в м. Дніпропетровськ №06-21/22 від 03.08.2010. Крім того, суд вважав, що стягненню на користь позивача підлягає сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 169771,92 грн., тобто в межах позовних вимог. Відмовляючи в задоволені іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності із ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Стаття 116 КЗпПУкраїни передбачає, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Позивач заявляє вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплати заборгованість по заробітній платі в розмірі 3781,34 грн. Зазначена сума заборгованості підтверджується Додатком «Розрахунок недоотримання заробітної плати працівниками КП «Жовтоводськтепломережа» внаслідок заниження посадових окладів за період з 01.07.2009 року по 02.12.2009» до Акту ревізії контрольно-ревізійного відділу в м. Дніпропетровськ №06-21/22 від 03.08.2010 року.

Доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно послався на Акт ревізії, який немає жодного правового значення та не несе за собою будь-яких обов`язків, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначений акт лише підтверджує вказану суму, а суд 1 інстанції стягуючи вказану заборгованість, не виходив лише з одного наданого акту.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із Вимогою Контрольно-ревізійного управлінням в Дніпропетровській області №06-04-15/2464 від 02.09.2010 року щодо встановлення порушення, проте, чинність п.3 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області №06-04-15/2464 від 02.09.2010 року встановлена постановою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 06 липня 2017 року (а.с.20) та в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доведенню.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не досліджувалися надані відповідачем докази, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд першої інстанції оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності дійшов до вірного висновку, що відповідач КП «Жовтоводськтепломережа» своїми діями порушив право позивача, яке закріплено Конституцією України, на отримання заробітної плати, а також трудове законодавство, яке захищає права та свободи працівників, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в частині стягнення зазначеної заборгованості підлягають задоволенню.

Роботодавець зобов`язаний провести повний розрахунок з працівником під час його звільнення, виплатити належні працівникові всі суми при звільненні. І від зазначеного обов`язку роботодавець не звільнений в жодному випадку.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 3781,34 грн., обов`язок нарахування якої встановлено п. вимоги №06-04-15/2464 від 02.09.2010 року Контрольно-ревізійного відділу в м. Дніпропетровську щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 02.09.2010 року №06-04-15/2464.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності розрахунку стягнення середнього заробітку за час затримки зі сплати заробітної плати за період з 13.08.2019 по 13 жовтня 2020 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони зводяться до незгоди із чинністю п.3 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області №06-04-15/2464 від 02.09.2010 року.

Посилання апелянта на те, що при стягненні середнього заробітку під час затримки сплати заробітної плати, необхідно застосувати принцип справедливості та співмірності, а саме право суду на зменшення неустойки, є безпідставними, колегія суддів вважає, що вданому випадку немає підстав для застосування вказаного принципу, оскільки з даної справи не випливає, затягування процесу зі сторони позивача, що тягне за собою збільшення суми нарахування.

Відповідно до ч 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ст.47, ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

При цьому з вищевикладеного вбачається, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, можуть проводитися з розрахунку відпрацьованих годин працівника, якщо це є доцільним. В даному випадку суду надані відомості для розрахунку саме виходячи з кількості відпрацьованих годин.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки зі сплати заробітної плати за період з 13.08.2019 року (дата звільнення) по 13.10.2020 року (день ухвалення рішення), що визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів, в розмірі 169771,92 грн. в межах позовних вимог.

Доводи скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування, а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньому повному об`ємі з`ясував права та обов`язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону та зібраним доказам по справі.

За таких обставин, підстав для скасування судового рішення, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позову, як про це просить відповідач, не встановлено.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства Жовтоводськтепломережа залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: