Справа № 727/8887/15-ц
Провадження № 2/727/2694/21
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

за участю: секретаря судових засідань Івасишин О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступник позивача ТОВ «Вердикт Капітал» (місце знаходження: вул.. Кудрявський Узвіз, 5Б м. Київ, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РОНКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 10.06.2014 року, відповідач ОСОБА_1 отримала відповідно до укладеного договору № 500945828, кредит у розмірі 43289,15 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. Зазначає, що посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 26.10.2015 року утворилася заборгованість, що становить 43289,15 грн., яка складається: із заборгованості по кредиту в розмірі 42804,50 грн.; заборгованості по відсотках в розмірі 8832,52 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 8376,45 грн.; штрафу в розмірі 2400,00 грн. Просить, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі та судових витрат задовольнити в повному обсязі.

Рух справи та позиція сторін.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 березня 2016 року позовні вимоги Акціонерного товариства "Альфа-Банк", правонаступником якого є ТОВ Вердикт Капітал до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором б/н від 10.06.2014 року у розмірі 43 289 (сорок три тисячі двісті вісімдесят дев`ять) гривні 15 копійок.

09.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення, обґрунтовуючи тим, що про заочне рішення від 11.03.2016 року вона дізналась вже з виконавчого провадження 30.08.2021 року, оскільки маючи поважну причину неявки в судове засідання її було позбавлено можливості надати докази, якими вона заперечує проти позову, а також надати відзив на позовну заяву, просила прийняти заяву до розгляду та скасувати заочне рішення від 11.03.2016 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 вересня 2021 року справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 березня 2016 року призначено до судового розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 вересня 2021 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 березня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступник позивача ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано та призначено справу до розгляду у судове засідання.

28 вересня 2021 року на адресу суду, відповідачем ОСОБА_1 скеровано відзив на позовну заяву вх.№26048/21вх. від 28.09.2021 року, в якому містяться посилання на те, що в кредитному договорі №500945828 зазначено, що строк договору (повернення кредиту) до 11.06.2017 року та даним кредитним договором передбачено право банку, вразі порушення нею умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання шляхом повернення кредиту за договором. Зазначає, що звернувшись до суду у жовтні 2015 року із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк скористався своїм правом вимоги дострокового припинення договору та виконання боргових зобов`язань, при цьому позивач не надав жодних доказів того що звертався до неї як до боржника із достроковою вимогою, а саме доказ того що така вимога була нею отримана та проігнорована. Також стверджує, що позивачем не підтверджено факт невиконання нею умов кредитного договору, а також не підтверджено обставину виконання кредитного зобов`язання банком, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

20 жовтня 2021 року правонаступником первісного позивача акціонерного АТ «Альфа-Банк», товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» скеровано на адресу суду відповідь на відзив вх. №27855/21вх. від 20.10.2021 року, де зазначає, що порушення відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань станом на 26.10.2015 року підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.11) та випискою по особовим рахункам (а.с.12), які також підтверджують видачу та наявність боргу, тому позицію відповідача щодо відсутності факту видачі кредиту вважається недостовірною та такою, що не відповідає дійсності. Також, стверджують, що вимогою про дострокове повернення кредиту від 13.10.2015 року повідомляли відповідача ОСОБА_1 про не виконання умов кредитного договору та було надано строк для виконання вимоги упродовж семи днів, яку відповідач залишила без уваги, просить позовну заяву ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи не з`явилися.

Позивачем ТОВ «Вердикт Капітал» в суд скеровано клопотання про розгляд справи без участі їх представника вх.№ЕП-4493/21вх. від 09.11.2021 року; позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачем в суд також скеровано заяву про розгляд справи за її відсутність.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Суд, виходячи з даних вимог закону, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Досліджені докази та застосовані норми права

Судом, належними доказами по справі встановлено, що 10.06.2014 року між відповідачем ОСОБА_1 та первісним позивачем ПАТ «Альфа Банк» укладено кредитний договір №500945828, відповідно до якого банком надається позичальнику кредит у розмірі 43289,15 грн., зі сплатою 15,99 % за користування кредитом. (а.с.5-7).

Відповідно до пункту 2.3 кредитного договору №500945828 від 10.06.2014 року, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій до 11.06.2017 року. (а.с.5;)

У зв`язку з порушенням відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 26.10.2015 року утворилася заборгованість, що становить 43289,15 грн., яка складається: із заборгованості по кредиту в розмірі 42804,50 грн.; заборгованості по відсотках в розмірі 8832,52 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 8376,45 грн.; штрафу в розмірі 2400,00 грн. , що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (а.с.11) та випискою по особовим рахункам (а.с.12).

Розрахунок заборгованості по кредиту (а.с.11) відповідача ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» станом на 26.10.2015 року свідчить про те, що сума заборгованості по наведеній вище сумі відповідачем не погашена.

Відповідачу ОСОБА_1 вимогою про дострокове повернення кредиту від 13.10.2015 року повідомлялося про не виконання умов кредитного договору та надався строк для виконання вимоги упродовж семи днів, яку відповідач залишила без уваги (а.с.13).

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що відповідно до п.15 договору кредитного договору №500945828 від 10.06.2014 року, передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання умов договору позичальником, банк має право вимагати, в тому числі і в судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов`язань позичальника за договором, в тому числі шляхом повернення кредиту за договором. (а.с.6)

Відповідно до вимог ст.ст. 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Що стосується тверджень позивача про звернення до відповідача ОСОБА_1 з вимогою про дострокове повернення кредиту від 13.10.2015 року №87579-102б/б (а.с.13), суд вважає, що дане твердження спростовується дослідженими по справі доказами, а саме матеріали справи не містять доказів в частині того, що ОСОБА_1 отримала вказану вимогу.

Постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №174 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками України» регламентовано порядок видачі коштів в готівковій та безготівковій формі. Відповідно до п.2 розділу 1 вказаної постанови предметом регулювання інструкції є такі касові операції: І. Приймання через касу банку готівки національної та іноземної валюти від клієнтів для зарахування на власні рахунки та рахунки інших юридичних і фізичних осіб або на відповідний рахунок банку (філії, відділення); 2. Видача готівки національної та іноземної валюти клієнтам з їх рахунків через касу банку. Відповідно до п. 4 розділу 1 касовий документ - документ, який оформляється для здійснення касової операції. Відповідно до розділу 4, гл. 1, п.1.1 постанови до касових документів, яві оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 8), прибутково-видатковий каовий ордер (додаток 9), заява на видачу готівки (додаток 10), прибутковий касовий ордер (додаток 11), видатковий касовий ордер (додаток 12), грошовий чек (додаток 13), рахунки на сплату платежів, а також сліп, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями, та документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою.

Відповідно до розділу 4, гл. 1, п. 1.3 постанови касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. До обов`язкових реквізитів касових документів, які оформляються для зарахування суми готівки на відповідні рахунки (крім зазначених вище), також належать номер рахунку отримувача та найменування і код банку отримувача.

Отже підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 р. № 254 (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виходячи з наведених вимог, судом установлено відсутність документу фінансового про видачу готівки по кредиту відповідачу, матеріали справи такого доказу не містять.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Позивачем в огрунтування заявлених вимог не зазначено детальний розрахунок заборгованості, з якого було б зрозуміло виходячи з яких обставин формувалися суми грошових коштів, які просить стягнути позивач; при цьому також суд звертає увагу, що відсутні посилання на докази і відносно графіку погашення сум за кредитним договором.

У відзиві на позов, відповідач звертає увагу на строку позовної давності.

Згідно із ст.525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно зі ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) - один рік ( ст.ст.257,258 ЦК).

Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4.ст.267 ЦК).

В даному випадку відповідачем 23.01.2017 року подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.94).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким чином, пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності.

В даному випадку, у зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором Банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, при цьому не надіслав вимогу боржнику, т.б. відповідачу про дострокове стягнення. всієї суми кредиту й пов`язаних з ним платежів

У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 9 листопада 2016 року у справі №6-2251цс16 зазначено, що пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Верховним Судом також зазначено, що після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

47. У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Щодо вимог про стягнення неустойки, нарахованої за останній рік до дня звернення до суду

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності.

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені. У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другоїстатті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується.

Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Вказане не дає підстав для обчислення спеціальної позовної давності щодо стягнення неустойки за 12 останніх місяців перед зверненням позивача до суду у справі № 444/9519/12, оскільки на відміну від неї у справі № 6-116цс13 строк кредитування на момент звернення до суду не сплив, з огляду на що Верховний Суд України дійшов відповідного висновку.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки.

Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом.

Суд апеляційної інстанції встановив факт пропуску позивачем позовної давності, зокрема, щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Крім того, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося (див. пункт 54 цієї постанови), то спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.Крім того, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування (див. пункт 54 цієї постанови), то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до його звернення до суду. Наведене спів мірне з висновками Верховного Суду (справа від 28 березня 2018 року Справа № 444/9519/12 Провадження № 14-10 цс 18

Таким чином, на основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається первісний позивач ПАТ «Альфа-Банк», правонаступник позивача ТОВ «Вердикт Капітал», як сторона по справі, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву про стягнення заборгованості, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт невиконання відповідачем кредитного зобов`язання та не доведено факт виконання кредитного зобов`язання первісним позивачем, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 62413,47 грн. та судових витрат, слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 11, 13, 81 509, 526, 530, 598, 599,610, 611, 612, 631, 1046, та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 274, 279, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступник позивача ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 19.11.2021 року.

Суддя Слободян Г.М.