Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/386/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.03.2021смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді: Єгорової Н.І.,

при секретареві: Маковецькій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Доманівка в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу №475/386/20 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 01.08.2008року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір NKP0A714430178 . Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 8362.76 доларів США терміном до 01.08.2013 p., а відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

За умовами договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору, у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачеві кредит у розмірі 8362.76 доларів США.

В порушення умов кредитного Договору , відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме- не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.У зв`язку з чим, станом на 05.03.2020 року відповідач перед банком має заборгованість в розмірі 16401.44 доларів США, із яких: 2074.61 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 7.42 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 13528.82 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;а також штрафи : 10.04 доларів США - штраф (фіксована частина) та 780.54 доларів США - штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором NKP0A714430178 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту ії отримання.

Позивачем було направлено на адресу відповідача письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за кредитним договором. Однак, вимога була залишена без задоволення.

Враховуючи , що боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в солідарному порядку та судовий збір.

В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі та розглядати справу в порядку спрощеного провадження без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують .

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідачів- ОСОБА_3 надала на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі. В долученому до заяві поясненні позовні вимоги не визнають та просять в задоволені позову відмовити. В письмовому поясненні представник відповідачів зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06.07.2011р., у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору та виникненням заборгованості станом на 24.04.2009р. в розмірі 9148.30 доларів США, було звернуто стягнення на предмет застави, а саме на легковий автомобіль марки Geely, 2008р. випуску, належний на праві власності ОСОБА_1 . З матеріалів кредитної справи вбачається, що предмет застави до моменту розгляду справи не реалізований, а отже вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості є передчасними, оскільки позивачем не доведено, що коштів, виручених за продаж заставленого майна не достатньо для погашення кредитної заборгованості.

Крім того, представник відповідачів вважає, що після спливу визначеного договором строку кредитування, право нараховувати проценти за користування кредитом припиняється.

Строк дії Договору поруки, укладений між банком та ОСОБА_2 припинився після спливу 5 років з дня настання строку повернення кредиту по кредитному договору, тобто 31.07.2018р., що відповідає п.12 Договору поруки.

Таким чином, позовні вимоги позивача є безпідставними і на думку представника відповідачів не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що 01.08.2008року між ПАТ КБ Приватбанк, правонаступником якого є АТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір NKP0A714430178 . Згідно умов договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 8362.76 доларів США терміном до 01.08.2013 p., а відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

За умовами договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачеві кредит у розмірі 8362.76 доларів США.

В порушення умов кредитного Договору відповідач свої зобов`язання виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 05.03.2020 року у нього перед банком виникла заборгованість в розмірі 16401.44 доларів США, із яких: 2074.61 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 7.42 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 13528.82 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи : 10.04 доларів США - штраф (фіксована частина) та 780.54 доларів США - штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором NKP0A714430178, між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 01.08.2008р. було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань по кредитному договору в тому ж розмірі, що і боржник. У випадку невиконання боржником зобовязань по кредитному договору, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст..625 ЦК України, тобто виконати грошове зобов*язання з виплатою відсотків від простроченої суми, передбачених кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною першої статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до ч 1 ст.555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов"язаний повідомити про це боржника, а в разі пред"явлення до нього позову- подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

Згідно ч 1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов"язання.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо строк виконання основного зобов"язання не встановлений або встановлений моментом пред"явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред"явить позову до поручителя.

Пунктом 12 Договору поруки від 01.08.2008р. зазначено, що поручительство припиняється по даному договору за спливом 5 років з моменту настання строку повернення кредиту по кредитному договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи відповідальність поручителя ОСОБА_2 , як солідарного відповідача по спірному кредитному договору, суд приходить висновку, що позовні вимоги про

стягнення з неї в солідарному порпядку кредитної заборгованості задоволенню не підлягають.

Відповідно до умов кредитного договору NKP0A714430178 від 01.08.2008р., укладеного між банком та ОСОБА_1 , а саме п.16.1.5 - дата погашення кредиту визначена 31.07.2013р.

Враховуючи вимоги п.12 Договору поручительства від 01.08.2008р., укладеного між банком та ОСОБА_2 , поручительство останньою було припинено 31.07.2018р., тобто після спливу 5 -річного терміну з моменгту настання строку погашення кредиту.

Після припинення поручительства відповідачки по спірному кредитному договору, вона не може відповідати як солідарний боржник перед банком, а тому в задоволені позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості за договором №NKP0A714430178 від 01.08.2008р. належить відмовити.

Що стосується стягнення кредитної заборгованості з боржника ОСОБА_1 по кредитному договор№NKP0A714430178 від 01.08.2008р., суд бере до уваги письмові пояснення представника відповідачів.

Із досліджених судом письмових доказів, наданих сторонами по справі, встановлено, що між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір.

Відповідно до п.7.1 даного договору зазначено, що предметом застави за цим договором є автомобіль, власником якого є позичальник.

Відповідно до п.7.3 договору вартість предмета застави, яка визначена сторонами для цілей цього договору на дату його підписання, вказана в договорі.

Пунктом 12.1 договору, зазначено, що після настання події дефолту та спливу строку, предмет застави може бути використаний для задоволення з його вартості всіх забезпечних вимог у їх максимальному розмірі, що визначаються на дату фактичного задоволення таких вимог.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2011р. вирішено передати в заклад ПАТ КБ "Приватбанк" шляхом вилучення у ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставлене майно- легковий автомобіль марки , Geely, модель MR 7151 А, 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 .

В рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором №NKP0A714430178 від 01.08.2008р. станом на 29.04.2009р. в розмірі 69710.04 грн., що є еквівалентом 9148.30 дол.США, звернути стягнення на предмет застави, а саме -легковий автомобіль марки Geely, модель MR 7151 А, 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 ., що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом надання ПАТ КБ "Приватбанк" права укладати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Відповідно до акту прийому в заклад Приватбанку автомобіля позичальника від 04.11.2009р.- інспектором банку ОСОБА_4 в присутності позичальника ОСОБА_1 було оглянуто заставлене майно у виді автомобіля марки Geely,2008р. випуску,державний номер НОМЕР_1 . В ході огляду встановлено, що автомобіль технічно справний. ОСОБА_1 добровільно передав автомобіль банку. Автомобіль прийняв кредитний інспектор ОСОБА_4 , про що свідчить його підпис в зазначеному документі.

Вартість заставленого майна була зазначена в анкеті- заяві в розмірі 47050 грн. та погоджена кредитним інспектором, начальником відділу та уповноваженим керівником 29.07.2008р., про що свідчить копія анкети-заяви, що зберігається у кредитній справі, наданої на вимогу суду.

В позовній заяві про стягнення кредитної заборгованості в сумі 16401.44 дол.США., що еквівалетно 408231.76 грн., позивач не врахував вартість вилученого ним заставленого майна. Не надав відомостей про залишок непогашего кредиту, який залишився після реалізації заставленого майна.

З моменту передачі банку заставленого автомобіля, тобто з 04.11.2009р., у разі нереалізації заставленого майна, автомобіль перебував на збереженні банку. Умови зберігання заставленого майна суду не відомі. Крім того, з моменту передачі автомобіля, а саме з 04.11.2009р. і до часу розгляду справи вартість автомобіля змінилася, як вважає суд не по вині позичальника.

Відсутність відомостей щодо реалізації вилученого заставленого легкового автомобіля, позбавляє суд можливості перевірити розмір заборгованості по кредитному договору.

За таких підстав, суд вважає , що позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 є передчасними , не обгрунтованими, а тому задоволенню не підлягапють.

Відповідно до ч 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові- на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.5, 76, 133, 141, 258, 264,265ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 16401.44 доларів США, що еквівалентно 408231.76 грн.- відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Н. І. Єгорова