№ провадження 2/646/1082/2021
Справа № 646/934/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.21 м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Білінська О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів доручення недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про визнання договорів доручення недійсними.

Ухвалою суду від 16.02.2021 вказану позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення вказаних судом недоліків. Крім того, позивачу роз`яснено, що в разі невиконання вимог суду, позовну заяву буде визнано неподаною і повернуто йому.

Відповідно до ухвали суду від 16.02.2021 позовна заява не в повному обсязі відповідала вимогам ст.175, 177 ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 у позовній заяві просив про звільнення його від сплати судового збору, в якому зазначено, що він не працює, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, що видані ГУ ДФС у Луганській області від 17.10.2020 за період з 3 кварталу 2019 по 3 квартал 2020 років він отримав лише одноразову суму страхової виплати у розмірі 8 789,56 грн., а отже, не має матеріальної можливості сплатити судовий збір за подання заяви до суду, оскільки в нього не має коштів.

Суд прийшов до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Отже, за змістом наведеної норми єдиною підставою для звільнення від оплати судового збору є майновий стан сторони, який унеможливлює чи створює істотні перешкоди у сплаті нею судового збору у встановленому законом розмірі, про наявність якого сторона має надати належні і допустимі докази.

Аналогічні роз`яснення містить п.29 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно якого єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Всупереч вимогам закону позивач не подав до суду переконливих доказів, зокрема довідку про доходи, які б давали підстави для звільнення його від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду першої інстанції.

У позовній заяві міститься клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору, яке мотивоване тим, що на даний час позивач не працює, у період з 2019 по 2020 ним отримано одноразову суму страхової виплати у розмірі 8789,56 грн., однак, дані обставини самі по собі не є підставою для звільнення від сплати судового збору, а лише вказують на те, що заявник отримав суму страхового відшкодування.

До позовної заяви позивачем додано копію відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, що видані ГУ ДФС у Луганській області від 17.10.2020, що не підтверджують скрутне матеріальне становище позивача.

В той же час на підтвердження зазначеного заявник не надає довідки про свої доходи, з якої можливо було б зробити висновок про існування підстав для звільнення від сплати судового збору.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на неможливість сплати ним судового збору у зв`язку з відсутністю у нього регулярних грошових доходів на теперішній час, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ставок судового збору (ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір») за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, поданою фізичною особою, справляється судовий збір - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно до п. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджетна 2020», прожитковий мінімум на працездатну особу з 1 січня 2020 року становить 2102 грн.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено шість вимог немайнового характеру про визнання недійсними договорів доручення від 08.04.2019, 08.04.2019, 16.05.2019, 24.05.2019, 10.07.2019, 18.09.2019.

Тобто, позивачу необхідно сплатити судовий збір за кожну заявлену вимогу немайнового характеру по 840 грн.80 коп. Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 5448 грн.

Станом на 17.03.2021 вимоги, що містяться в ухвалі суду від 16.02.2021 позивачем не виконанні.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про залишення позовної заяви без руху від 16.02.2021 направлена позивачу 24.03.2021 та отримано представником позивача особисто в суді 01.03.2021.

Відповідно до ч. 3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

По закінченню вказаного строку позивач вказані в ухвалі недоліки не виправив, а тому вважаю, що відповідно до ч. 3 ст.185 ЦПК України, позовну заяву слід вважати неподаною і разом з усіма додатками повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів доручення недійсними вважати неподаною та повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали суду.

Суддя: Білінська О.В.