Справа № 507/1130/20
Провадження № 2/507/50/2021
Номер рядка звіту 9
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" березня 2021 р. Любашівський районний суд Одеської області
у складі : головуючого судді Вужиловського О.В.
за участю секретаря судового засідання Вододюк В.В.
представника позивача адвоката Пілюка Р.В.
представника відповідача Бурлаки В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області про захист права власності та стягнення судових витрат,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Любашівського районного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 , Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області, відповідно до якого просив суд:
В обґрунтування вимог позивач вказує, що 10 червня 2020 року рішенням Любашівського районного суду Одеської області задоволено його позов до Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області та за ним визнано право власності на житловий будинок, позначений літерою «А», загальною площею 12.5 кв.м., житловою площею 12.5 кв.м., площа під забудовою 18кв.м. по АДРЕСА_1 , загальною вартістю 9842 грн.
В судовому засіданні представник надав аналогічні пояснення та просив задовольнити позов в повному обсязі.
Відповідач: ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що дійсно він проживає по АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, що розташована по АДРЕСА_1 , пустувала багато часу. Будинок, який розташований вказаній земельній ділянці, зруйнований та не придатний для проживання. В 2018 році він звернувся в сільську раду, щоб отримати вказану земельну ділянку у власність. Два роки виготовлялась документація, після чого в 2020 році йому вказану земельну ділянку передали. За вказану земельну ділянку він сплачує земельний податок. Тому, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно будинок АДРЕСА_1 знаходиться в незадовільному стані. Земельна ділянка біля будинку відноситься до земель комунальної власності, була не приватизована, а тому питання щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою відносить до компетенції Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області. Тому, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 26 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду , відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному порядку (а.с.39).
Ухвалою від 06 січня 2021 р. Цивільна справа прийнята до свого провадження суддею Вужиловським О.В. (а.с. ).
Ухвалою від 18 лютого 2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с. ).
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Згідно рішення Любашівського районного суду Одеської області від 10 червня 2020 року за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок, позначений літерою «А», загальною площею 12.5 кв.м., житловою площею 12.5 кв.м., площа під забудовою 18кв.м. по АДРЕСА_1 , загальною вартістю 9842 грн. (а.с. 7-16).
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності своє право власності на будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 зареєстрував 22.09.2020 року (а.с. 8)
З договору купівлі-продажу від 06 червня 1979 року видно, що ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_5 житловий будинок в с.Гвоздавка-2 Любашівського району Одеської області (а.с. 18).
З довідки № 359 від 17.03.2020 року видно, ОСОБА_6 проживала в с.Гвоздавка Друга Любашівського району Одеської області, по господарська книга № 82, особовий рахунок НОМЕР_1 (а.с. 20).
З витягу з погосподарської книги № 82, особовий рахунок НОМЕР_1 видно, що за будинком, в якій проживала ОСОБА_6 , рахувалась станом на 01 червня 1979 року земельна ділянка площею 050, в тому числі під забудовою 001 без зазначення одиниць виміру (а.с. 21-24).
Із заяви ОСОБА_1 на ім`я голови Зеленогірської селищної ради видно, 25.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся з приводу надання дозволу на розробку документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 25).
З листа Зеленогірської селищної ради № 762/02-09 від 28.09.2020 року видно, що ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви, а саме в наданні дозволу на розробку документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 26).
З рішення Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області № 811-VII від 10 серпня 2018 року видно, що ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0.40 га за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 28).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали надані сторонами суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 12 ЗК України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» розпорядження землями територіальної громади, у тому числі, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян є виключною компетенцією сільських, селищних та міських рад.
Відповідно до частини 2 статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Частиною 1 статті 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Згідно з частинами 1, 5 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Статтею 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва й обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га.
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).
У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).
Згідно ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Однак, позивачем не доведено, яка площа земельної ділянки (її межі) рахувалась за житловим будинком по АДРЕСА_2 належними та допустимими доказами. Так, з витягу з погосподарської книги № 82, особовий рахунок НОМЕР_1 видно, що за будинком, в якій проживала ОСОБА_6 , рахувалась станом на 01 червня 1979 року земельна ділянка площею 050, в тому числі під забудовою 001 без зазначення одиниць виміру (а.с. 21-24), хоча згідно даних відповідача Зеленогірської селищної ради вказаний будинок знаходився поза господарським обліком, так як ОСОБА_6 з 1983 року в даному будинку не проживала. Згідно технічного паспорту, який виготовлено на замовлення позивача 21 квітня 2020 року біля житлового будинку по АДРЕСА_2 зазначена загальна площа 2082 квадратних метри (0.2082 га), під забудовою 18 квадратних метри (0.0018 га), під двором 540 квадратних метри (0.054 га) (а.с. 10). Будь-яких правовстановлюючих документів щодо правових підстав володіння земельної ділянки (право власності, оренда) позивачем не надано і не підтверджено правовстановлюючими документами розміри земельної ділянки, яка зазначена в технічному паспорті на будинок. Згідно рішення Зеленогірською селищної ради від 14 липня 2020 року ОСОБА_2 передану земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 площею 0.3387 га для ведення особистого селянського господарства, хоча згідно погосподарського книги за вказаним господарством рахувалось 0.50 га. Зазначене свідчить, що за вказаною адресою залишилась земельна ділянка площею 0.1613 га, яка може бути виділена позивачу для обслуговування житлового будинку, який має площу 18 квадратних метрів.
З акту від 17 лютого 2021 року, складеного депутатами Зеленогірської селищної ради, видно що було обстежено домоволодіння по АДРЕСА_2 . Вказане домоволодіння належало ОСОБА_4 , яка з 1983 року в даному будинку не проживала. Станом на 2018 рік будинок був зруйнований та не придатним для проживання, земельна ділянка біля будинку була захаращена та оброблялась, земельний податок не сплачувався (а.с. ).
З фотокарток, які були досліджені в судовому засіданні видно, що будинок на земельній ділянці по АДРЕСА_2 знаходиться в зруйнованому стані та непридатний для проживання в ньому (а.с. ).
Будь-яких клопотань про витребування доказів, призначення судових експертиз від позивача не надходило.
Позивачем взагалі не надано доказів щодо конфігурації, розмірів земельної ділянки по АДРЕСА_2 відносно житлового будинку. А тому, на думку суду позивач не довів належними та допустимими доказами, що внаслідок ухвалення рішення Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області про скасування рішення Зеленогірської селищної ради від 14 липня 2020 року № 732-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_2 » були порушені його права на отримання земельної ділянки для обслуговування житлового будинку.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до селищної ради з приводу отримання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку. Йому було відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації, однак позивач не оскаржив зазначене рішення про відмову в наданні дозволу на розробку технічної документації.
Тому, підстав для скасування рішення Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області про скасування рішення Зеленогірської селищної ради від 14 липня 2020 року № 732-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_2 » не має. Приймаючи оскаржуване рішення Зеленогірська селищна рада діяла в межах своїх повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу відмовлено в задовленні позовних вимог, а тому підстав для задоволення його вимог про стягнення з відповідача судових витрат не має.
Відповідач не надавав доказів про понесені судові витрати та не заявляв про їх стягнення.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 78, 79, 121 ЗК України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 12, 81, 263-268 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя
.
Повний текст рішення виготовлено о 16 годині 16 березня 2021 року.