Провадження № 2/760/9150/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

представника позивача - ОСОБА_3 (ордер від 25.01.2021),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позов та його мотиви

21.12.2020 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 16.12.2020, за підписом представника позивача - адвоката Семашко Д.М. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь 4 550,95 грн майнової шкоди, 20 000,00 грн моральної шкоди та 3 800,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, зокрема, наступне:

«24.09.2020 в АДРЕСА_1 , за місцем проживання позивача ОСОБА_1 , виявлено пошкодження кабелів відеонагляду, та кронштейнів кріплення камер відеоспостереження, які були зрізані сусідом ОСОБА_2 .

З даного приводу ОСОБА_1 повідомила працівників поліції Солом`янського УП ГУНП у місті Києві.

24.09.2020 працівники поліції прибули на місце події, відібрали пояснення у ОСОБА_1 та її рідних, склали протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення і протокол огляду місця події.

З протоколу огляду місця події вбачається, що виявлено пошкодження кабеля оптичного з ознаками обрізу, який йшов до відеокамер.

Опитаний ОСОБА_2 пояснив, що по сусідству з ним проживає сім`я ОСОБА_1 з яким в нього склались неприязні стосунки з різних питань. Останніх він попереджав про те, що вони мають самостійно демонтувати камери відеоспостереження. Так як вони цього не зробили, він самостійно 24.09.2020 зрізав камери відеонагляду, а саме перерізав провід, що йшов до відеокамери та антену, а також кронштейн.

06.10.2020 з Солом`янського УП ГУНП у місті Києві надійшла відповідь, що заява ОСОБА_1 від 24.09.2020 про пошкодження кабелів камер відеоспостереження та кронштейну кріплення, а саме вони були зрізані, в межах компетенції працівників Солом`янського УП ГУНП у місті Києві розглянута. За даним фактом проведено перевірку. Зазначено, що Кримінальним кодексом України передбачена відповідальність за умисне пошкодження чужого майна за ст. 194, що заподіяло шкоду у великих розмірах, яка має становити 262 750 і більше разів має перевищувати неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , згідно ЗУ «Про звернення громадян», прийнято рішення подальшу перевірку припинити. З ОСОБА_2 було проведено бесіду профілактичного характеру щодо недопущення в подальшому протиправних дій, попереджено про кримінальну та адміністративну відповідальність.

Спірні питання щодо відкодування завданих збитків за пошкоджені кабелі відеоспостереження та кронштейну кріплення, рекомендовано вирішувати в судовому порядку.

06.11.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Торгівельна компанія «Сек» укладено договір №06112020 на виконання монтажних робіт.

11.11.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Торгівельна компанія «Сек» складено Акт наданих послуг №12657 про виконання робіт (наданих послуг).

Загальна вартість матеріального збитку завданого позивачеві і внаслідок пошкодження майна складає 4 550,95 грн.

Через пошкодження майна з вини відповідача позивачу як його власнику було завдано значну моральну шкоду, пов`язаної з встановлення всіх обставин, звернення до правоохоронних органів, надання свідчень нею і рідними, що призвело в першу чергу до порушення життєвого ритму, який склався, але був порушений через неправомірні дії відповідача. Також, позивач переживала за збереження та охорону свого майна та відновлення попереднього становища з відео наглядом. Зазначене призвело до того, що позивач витрачала свій час на пошук підрядника, який мав виконати монтажні роботи. Із-за цього позивач втратила сон, та спокій, з`вилось відчуття тривоги та переживання за охорону майна та безпеку рідних, тобто виразилось в її душевних стражданнях, у зв`язку з пошкодженням майна та знищенням цього майна.

Все це негативно вплинуло на емоційний стан позивача, призвело до пригніченого стану, депресії, порушення сну та зруйнувало спокійний та розмірений ритм життя.

Отже, моральну шкоду заподіяну відповідачем, внаслідок неправомірних дій, які спрямовані на ухилення від відшкодування матеріальної шкоди заподіяну позивачу внаслідок залиття яке трапилось по вині відповідача, оцінюють в розмірі 20 000,00 грн».

Процесуальні дії суду

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24.12.2020 відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у приміщенні суду на 25.01.2021.

Процесуальні заяви у справі

20.01.2021 до суду засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись, зокрема, на таке:

«Тривалий час, гр. ОСОБА_1 виявляє неприязне відношення та живить образу на ОСОБА_2 , в результаті незгоди з рішенням про розподіл земельної ділянки під будинком. Відповідно, будь-які негативні події позивач пов`язує виключно зімною, і, як наслідок, виклики поліції подібного характеру відбуваються не вперше.

Мною, ОСОБА_2 періодично проводився ремонт даху з метою усунення протікання, зокрема із залученням до цієї роботи сторонніх осіб (знайомого чоловіка), в силу свого віку (77 років) та стану здоров`я.

Проте, чи була наявна в цей час на даху камера спостереження, на чому вона кріпилась та чиїм вона майном являється - відповідно повідомити не можу. В силу зазначених обставин, чітко підтвердити чи спростувати пред`явлені звинувачення щодо мене, я не в змозі також.

Не дають чіткого висновку моєму розумінню й матеріали розслідування поліції, конкретно не підтвердивши припущення позивача щодо наявності моєї, ОСОБА_2 , вини.

Припускаючи ж ймовірність, що кабель дійсно якимось чином було пошкоджене саме з його вини - дане питання можна було б вирішити не вдаючись до судових тяжб. Наприклад, шляхом придбання відповідачем відповідного кабеля на вимогу відповідача, вартість якого коливається біля 160 грн. (визначено по відп. назві з мережі інтернет, дод. 5).

Проте, гр. ОСОБА_1 не повідомлено мені своєї вимоги, натомість вжито безповоротні міри щодо звернення до суду, чим свідомо в сотні разів збільшенеє вартість понесених витрат.

Крім того, важко стверджувати й про нанесення шкоди саме позивачці, оскільки відсутні документи, що засвідчують факт придбання (набуття права власності) ОСОБА_1 пошкодженого в подальшому майна (кабеля та кронштейна). В той же час, кронштейн, який має на увазі позивач, було встановлено відповідачем з власного матеріалу ще у 1974 році.

Відповідно, за відсутності документів на майно у позивача, не виключена можливість пред`явлення до нього в майбутньому подібної вимоги й іншою особою (наприклад, гр. ОСОБА_5 , який виявив пошкодження та можливо є власником кабеля), що суперечить ст. 61 Конституції України.

Згідно протоколу огляду місця події від 24.09.2020, виявлено пошкодження лише кабеля оптики з ознаками обрізу. В той же час, позивачем вимоги відкодування вартості ремонту чи заміни кабеля не пред`влено.

Натомість, пред`явлено вимогу в оплаті вартості зовсім інших матеріалів, без включення в розрахунок конкретної позиції щодо придбання та під`єднання кабеля камери відеоспостереження.

Більш того, позивачем здійснено встановлення трьох монтажних комплектів обладнання системи відеоконтролю в межах власної квартири: дві відеокамери та відеореєстратор (згідно видаткової накладної від 11.11.2020 № 12122).

Отже, пошкоджено один кабель, за що позивач вимагає оплатити придбання та монтаж трьох комплектів обладнання з окремим кріпленням та підключенням.

Немає логічного пояснення й щодо розбіжності більш ніж у два рази матеріальної шкоди, зазначеної гр. ОСОБА_1 при зверненні в поліцію (протокол від 24.04.2020) та фактично пред`явленої до суду.

Крім того, протокол прийняття заяви має різницю у часі в 5 місяців, із протоколом огляду місця події, що дає сумнів в допустимості відповідних доказів.

З урахуванням вищевикладеного, я не погоджуюсь з доводами позивача щодо наявності з мого боку вини та її характеру, факту завдання матеріальної шкоди саме позивачу та розміру такої шкоди.

Відповідно я не погоджуюсь й з вимогою щодо стягнення моральної шкоди з мене на користь гр. ОСОБА_1 .

Позивачем не обґрунтовано й з яких конкретних міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується

Зокрема, ситуація щодо виявлення обрізу кабеля оптики в звичайному житті не породжує нервових потрясінь, порушення нормальних життєвих зв`язків, приниження честі, гідності тощо. Крім того, проблему можливо було вирішити й не доводячи ситуацію до крайностей. Натомість наголошу, що вимоги про врегулювання спору від позивача не надходило.

Позовна заява не містить й жодних доказів щодо підтвердження факту виникнення депресії, глибини пригніченого стану та їх причинно-наслідкового зв`язку, що не виключає маніпуляції з боку позивача для отримання матеріальної вигоди.

Отже, у позовній заяві не доведено факт завдання моральної шкоди, не надано докази на її підтвердження та не обгрунтовано визначений у 20 000 грн розмір відшкодування.

Вимога відшкодування витрат на правову допомогу не відповідає принципам співмірності, реальності та розумності, оскільки дана ситуація звернення до суду не вимагала, справа є малозначною, розмір реальних збитків на момент їх виявлення є в сотні разів нижчим, ніж заявлено у позові, відповідно й ряд витрат фахівця є значно завищеним.

Варто зазначити, що мій фінансовий стан є достатньо скрутним, проживання здійснюється на пенсійні виплати й стягнення з мене, ОСОБА_2 , подібного розміру витрат призведе до важких наслідків».

З урахуванням наведеного відповідач просить суд врахувати описані обставини та дати їм належну правову оцінку.

Також, 20.01.2021 до суду надійшла заява відповідача в якій він просить суд розглянути справи за його відсутності з урахуванням його віку (77 років), стану здоров`я, а також з урахуванням критичної епідеміологічної ситуації.

Присутній у судовому засіданні 25.01.2021 предстаник позивача вимоги та доводи позовної заяви підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Встановлені судом обставини справи

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вражає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, визнається і не заперечуються сторонами, позивач і відповідач є сусідами, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 : позивач проживає в квартирі АДРЕСА_1 , а відповідач в квартирі АДРЕСА_2 .

24.09.2020 позивачем виявлено пошкодження кабелів відеонагляду та кронштейнів кріплення камер відеоспостереження. За даним фактом (пошкодження камери відеоспостереження на будинку), позивач звернулась до працівників поліції.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від «24.04.2020» /з урахуванням очевидності описки та пояснень, наданих представником позивача у судовому засіданні, фактична дата протоколу «24.09.2020»/ (а.с. 9-10) ОСОБА_1 повідомила про те, що 24.09.2020 близько 18:30 її чоловік, гр. ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5 ) приїхав додому за адресою: АДРЕСА_1 та виявив пошкодження кабелів камер відеонагляду та кронштейн кріплення камер відеоспостереження. При цьому, зі слів заявника, завдано 2 000 грн матеріальної шкоди. Підозрюваною особою у вчиненні порушення вказано ОСОБА_2 .

За змістом пояснень ОСОБА_1 від 24.09.2020 (а.с. 11-12) вона переглянула збережений відеозапис з двох камер відео постереження, які кріпились на одному кронштейні, та на одному з збережених записів побачила, що о 15 год 11 хв ОСОБА_2 заліз на кришу та близько 15 год 29 хв зрізав кронштейн з аналоговою антеною на якій кріпилися дві камери відеоспостереження.

Відповідні відомості також зафіксовані в поясненнях ОСОБА_5 (а.с. 13-14) та протоколі допиту потерпілого (а.с. 15-17).

Згідно з протоколом огляду місця події від 24.09.2020 (а.с. 18-20) проведеним оглядом встановлено: «оглядом являється відеокамери спостереження які знаходяться на металевому поритті даху будинку за адресою: АДРЕСА_1 виявлені ознаки пошкодження кабеля оптичні з ознаками обрізу».

У поясненнях від 01.10.2020 ОСОБА_2 (а.с. 22-23), зокрема, зазначено наступне: «приблизно у вересні 2020 року я попередив ОСОБА_5 в присутності своєї жінки та сусіда, що буду знімати його камери відеоспостереження, які закріплені на моїй антені /нерозбірливро/ з трубою, так як завдяки цьому моя криша … /нерозбірливо/ Крмі того дана антена не має заземлення, що необхідно під час грози. 24.09.2020 я зрізав самовільно встановлені сусідом камери відеонагляду та антену. Камери … /нерозбірливо/ сусіду на кришу. Я зняв камери через … /нерозбірливо/, якими попередження, так як сусід цього не зробив. Я зрізав трубу на якій висіли камери. Труба була моя. Камери я не пошкодив, а перерізав тільки провід (демонтував). Камери відеонагляду я поклав на кришу в справному стані, їх не кидав і не бив. Крім того, я вимагаю, щоб ОСОБА_5 демонтував … /нерозбірливо/ камеру, оскільки він наглядає незаконно за моїм подвір`ям…».

Як зазначається в позові, ОСОБА_1 змушена була звернутись за допомогою до ТОВ Торгівельна компанія «СЕК», для виконання монтажних робіт, щодо встановлення та відновлення системи відеоконтрою, для безпеки майна.

06.11.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Торгівельна компанія «СЕК» укладено Договір № 06112020 на виконання монтажних робіт (а.с. 26-28).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, підрядник бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами, на власний ризик виконати монтажні роботи по встановленню системи відеоконтролю за адресою: АДРЕСА_1 і здати замовникові в обумовлений цим договором строк, а замовник зобов`язується прийняти виконані монтажні роботи по облаштуванню системи замовника.

Пунктом 2.2. зазначеного договору передбачено, що замовник оплачує вартість робіт підряднику в безготівковій формі наступним чином: - попередню оплату 100% згідно кошторисів до початку робіт, яка складає 4 550,95 грн.

При цьому в матеріалах справи наявнимй «кошторис на вартість робіт за договором № 090919/1 на виконання монтажних робіт від 09.09.2019» (а.с. 29), у верхньому правому куті якого вказано «Додаток № 1 до Договору № 06112020 від 09.09.2019», за змістом якого:

-трубка кронштейна (4 шт.) - 220,00 грн (без ПДВ);

-платформа для хрестовини (2 шт.) - 110 грн (без ПДВ);

-п`ятка трубчастого кронштейна (2 шт) - 110 грн (без ПДВ);

-роз`єм power під зажим (2 шт.) - 25 грн (без ПДВ);

- роз`єм BNC-клема під захим віде (2 шт.) - 35,00 грн (без ПДВ);

- монтажний комплект (1 шт) - 42,46 грн (без ПДВ);

- установлення камери зовнішньої (2 шт) - 1 840,00 грн (без ПДВ);

- установлення відеорегістратора (1 шт) - 920,00 грн (без ПДВ);

- монтажні роботи - 345,00 грн (без ПДВ);

- транспортні послуги - 115,00 грн (без ПДВ),

а всього з ПДВ 4 550,95 грн.

Матеріали справи містять рахунок на оплату від 06.11.2020 (а.с. 31) та докази оплати (а.с. 30) 06.11.2020 ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торгівельна компанія «СЕК» 4 550,95 грн.

Також в матеріалах справи міститься акт надання послуг № 12657 від 11.11.2020 (а.с. 33) згідно з яким:

-устанвлення камери зовнішньої (2 шт) - 1 840,00 грн;

-установлення відеорегистратора - 920,00 грн;

-монтажні роботи - 345,00 грн;

-транспортні послуги - 115,00 грн.,

а всього з ПДВ 3 864,00 грн.

Мотиви суду щодо вимог про стягнення майнової шкоди

Згідно з ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 201/3827/16-ц (провадження № 61-18805св19) викладено правову позицію відповідно до якої:

«Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, а на позивача покладається обов`язок довести наявність заподіяної шкоди та її розмір.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

При цьому встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторонни є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи».

Суд враховує, що під час надання пояснень, прийнятих працівником поліції Солом`янського УП ГУНП у місті Києві (а.с. 22-23), відповідач фактично визнав факт перерізання (демонтування) ним кабелю відеонагляду.

Згідно з протоколом огляду місця події від 24.09.2020 проведеним оглядом встановлено пошкодження кабеля з ознаками обрізу.

При цьому доказів на підтвердження того, що відповідачем пошкоджено (виведено з ладу) камери, матеріали справи не містять.

Таким чином наявними матеріалами справи не доведено розмір завданих позивачеві збитків (матеріальної шкоди).

Крім того, суд звертає увагу на певні невідповідності в датах та номерах «кошторису на вартість робіт за договором № 090919/1 на виконання монтажних робіт від 09.09.2019» /а.с. 29/ (при тому що спірний демонтаж здійснено 24.09.2020), а також те, що самим позивачем у протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення /а.с. 9-10/ повідомлено про завдання їй матеріальної шкоди на суму 2 000 грн.

Разом з тим, вбачається що, спір між сусідами виник, у тому числі, у зв`язку з тим, що відповідач у справі вважав, що камери відеоспостереження, встановлені позивачем, направлені на його подвір`я, чим були зумовлені його подальші дії щодо демонтажу таких камер.

Суд враховує, що п. 1 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства визначено в тому числі неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини.

Статтею 301 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на особисте життя. Фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб. Фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя.

Відповідно до ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

Приватність (від латин. privatus - приватний, окремий, домашній) тісно пов`язана з людською гідністю. Право на приватність або право на повагу до особистого життя гарантується низкою міжнародних документів, серед яких ст. 19 Загальної декларації прав людини.

Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції, кожен має право на повагу до приватного і сімейного життя, житла і таємниці кореспонденції.

З матеріалів справи вбачається, що одним з мотивів відповідача щодо вчинення дій щодо демонтажу системи відеоспостережння є захист приватності. При цьому протилежного позивачем не доведено та доказами у справі не спростовано.

При цьому суд враховує, що згідно з ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, суд вважає, що позивачем у справі не доведено розмір завданих відповідачем збитків та достеменно не доведено протиправність вчинених ним діянь.

Мотиви суду щодо вимог про стягнення моральної шкоди

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956 св 19):

«Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану... При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості».

Суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не було надано до суду доказів, які підтверджують завдання йому такої шкоди, її розміру, зокрема, будь-яких доказів щодо характеру та обсягу страждань, тяжкості вимушених змін у його житті, тощо.

Оскільки, в матеріалах справи відсутні докази заподіяння моральної шкоди позивачу з вини відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Підсумки

Оцінюючи докази, досліджені під час судового засідання в їх сукупності, виходячи з наведених обставин справи, норм матеріального та процесуального права, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства, зокрема, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача не знайшли свого достеменного підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами у справі, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до п. 2 ч 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Отже, з уразуванням відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати у справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89,133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич