Справа № 357/3544/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Цукуров В. П.,

секретар судового засідання - Чайка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

березня 2021 року засобами поштового зв`язку АТ КБ «Приватбанк» (далі - «позивач») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - «відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 17 029,27 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив наступне.

Відповідно до укладеного договору б/н від 16.12.2014 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 13 000,00 грн.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду, підписавши заяву разом з «Умовами та правилами банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через банківській сайт.

Відповідно до положень умов та правил надання банківських послуг, що діяв на підставі ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті, згідно з яких обслуговується Відповідач.

Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Сторонами було визначено, що засобами доступу до картрахунку є кредитна карта клієнта, та фінансовий телефон клієнта, який проходить верифікацію з підтвердженням відповідно до п.1.1.1.16 договору.

Відповідно до п.1.1.1.25 договору за допомогою встановлених засобів доступу до карткового рахунку, Відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування.

Для погашення кредиту банк надав Відповідачу інструменти передбачені договором, а саме п.2.1.1.12.3, відповідно до якого поповнення картрахунку, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору.

Пунктами 1.1.3.2.3. договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору.

Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

За розрахунком позивача, станом на 16.03.2021 року, відповідач має заборгованість в розмірі 22 979,55 грн., яка складається з наступного:

- 17 029,27 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 17 029,27 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

- 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

- 5 950,28 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625;

- 0,00 грн. - нарахована пеня;

- 0,00 грн. - нарахована комісія.

Посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, зазначаючи, що до теперішнього часу відповідачем борг не погашено, позивач просив стягнути з нього на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.12.2014 року у сумі 17 029,27 грн. та понесені судові витрати у розмірі 2 270,00 грн.

Ухвалою суду від 21.05.2021 року було відкрито провадження у даній справі, судом постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 118).

23.06.2020 року у встановлений судом строк на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві той зазначив, що заявлений Позивачем позов є необґрунтованим, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів які б підтверджували викладені в позовній заяві обставини. Заявив про застосування строку позовної давності. У задоволенні позову просив відмовити (а.с.126 -131).

19.07.2020 року у встановлений судом строк на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, разом із підтвердженням її направлення відповідачу. У відповіді на відзив той зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.171-176).

06.12.2021 року в судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 106).

06.12.2021 року в судове засідання відповідач не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у матеріалах справи наявне клопотання відповідача про розгляд справи без його участі (а.с.170).

В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.12.2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, згідно з яким він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 13 000,00 грн. (а.с. 32).

Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача перед банком станом на 16.03.2021 року становить: 22 979,55 грн., яка складається з наступного:

- 17 029,27 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 17 029,27 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

- 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

- 5 950,28 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625;

- 0,00 грн. - нарахована пеня;

- 0,00 грн. - нарахована комісія.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як вбачається з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути і проценти за користування кредитними коштами. Проте, у анкеті-заяві, підписаній відповідачем, процентна ставка не зазначена.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов було ознайомлено відповідача, який погодився з ними, підписуючи Заяву.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з Відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником, а також прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Наведена правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року (справа № 342/180/17), яка, в силу положень ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обґрунтована заборгованість відповідача перед позивачем складається із тіла кредиту у сумі 17029,27 грн.

Втім, у відзиві відповідач просив суд застосувати наслідки пропуску позовної давності, оскільки позивач раніше звертався до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, який рішенням суду було визнано таким, що не підлягає виконанню.

З правилами ч.7 ст.81 ЦПК України суд може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Оскільки сторони у судове засідання жодного разу не з`явилися, надали докази не у повному обсязі, а приєднана відповідачем до відзиву копія рішення суду є неналежної якості, то суд з метою повного, об`єктивного та всебічного її розгляду за власною ініціативою дослідив матеріали цивільної справи №357/14778/18.

При цьому судом встановлено, що за заявою позивача від 26.09.2017 року, 06.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №14456 за кредитним договором від 16.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у розмірі 29 385,40 грн. (а.с. 227-229, 230).

У грудні 2018 року відповідач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2019 року у справі № 357/14778/18 позов задоволено - визнано виконавчий напис №14456 від 06.12.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. щодо стягнення грошових коштів на суму 29 385,40 грн., таким, що не підлягає виконанню (а.с. 231-238).

Апеляційним судом було зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» надати документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, оскільки вини були відсутні у матеріалах цивільної справи. Постановою Київського апеляційного суду від 29.10.2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено постанову - про задоволення позовних вимог, але з інших підстав (а.с. 239, 240-245).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 -255 ЦК України.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, звертаючись з заявою вихідний №б/н від 26.09.2017 року до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису позивач вже був обізнаний про порушення свого права. Втім, з даним позовом до суду він звернувся поза межами строку позовної давності 25.03.2021 року, що підтверджується відміткою поштового відділення на конверті (а.с. 112).

При цьому суд наголошує на тому, що ст.264 ЦК України передбачає переривання строку позовної давності лише у випадку пред`явлення особою позову. Переривання строку позовної давності у разі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису закон не передбачає.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, у задоволені позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих сторонами та витребуваних судом доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог, у стягненні з відповідача на його користь судових витрат також необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»: місце знаходження: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094, код ЄДРГПОУ: 14360570.

Відповідач - ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 13.12.2021 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного

суду Київської області В.П. Цукуров