465/899/21
2-з/465/26/21
У Х В А Л А

18.02.2021 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Гладишева Х.В., перевіривши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 , про витребування майна,-

в с т а н о в и в:

05 лютого 2021 року до Франківського районного суду м.Львова надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 , про витребування майна.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову а саме: накласти арешт на ј частину квартири АДРЕСА_1 , та яка належить ОСОБА_2 .

На обгрунтування поданої заяви зазначає, що предметом позову є витребування ј частини майна у відповідача, а саме:частини квартири АДРЕСА_1 , власником в цілому якої відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак яке незаконно вибуло із її володіння та право власності зареєстровано за відповідачем згідно договору дарування серія та номер: 479, видане 05.10.2016 року. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 21.06.2016 року апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена повністю, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.12.2015 року скасовано, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, встановлено факт належності спадкового майна на підставі власності у розмірі обов`язкової частки за ОСОБА_4 після смерті її дочки ОСОБА_5 на спадкове майно, а саме, зокрема серед іншого на квартиру АДРЕСА_1 . Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. від 23.01.2015 року, їй ОСОБА_6 в розмірі ј частини квартири АДРЕСА_1 та відповідно визнано недійсним витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

При цьому зазначає, що між нею та відповідачем є спір про витребування її майна, яке відповідач набув незаконно.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

З урахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та додані до них матеріали, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову повністю виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦКП України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №237080622 від 15.12.2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Осадчук І.М. 10.10.2016 року за №31788129 внесено відомості про відчуження права власності, однак іншої інформації, зокрема, хто є власником даної частки спірної квартири АДРЕСА_1 , на яку позивач просить накласти арешт, не вказано.

Слід зазначити, що в матеріалах справи та заяви про про забезпечення позову відсутні будь-які докази, які б вказували, що власником даної частки спірної квартири АДРЕСА_1 , на яку позивач просить накласти арешт є саме ОСОБА_2 ..

З огляду на наведене, доводи позивача слід оцінювати критично, оскільки вони не підтверджені належними доказами, а надані ОСОБА_1 копії документів, в тому числі інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №237080622 від 15.12.2020 року, містить не всі аркуші.

Відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тож, враховуючи наведене, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову на момент її розгляду є безпідставною , а тому в задоволенні такої необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 151, 153 ЦПК України, -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 , про витребування майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складення або у порядку та строки, передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя Гладишева Х.В.