ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем України

30 грудня 2021 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Баранюк О.В.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Костюк І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до Володимир-Волинської загальноосвітньої школи I-III ступенів №5 імені Анатолія Кореневського про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

27 липня 2021 року ОСОБА_3 в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Володимир-Волинської загальноосвітньої школи I-III ступенів №5 імені Анатолія Кореневського про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

В позовній заяві покликається на ту обставину, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Володимир-Волинському ЦПО. На даний час він разом зі свою матір`ю ОСОБА_3 прийняли рішення та виявили бажання продовжити навчання у Володимир-Волинській загальноосвітній школі I-III ступенів №5 імені Анатолія Кореневського. З цією метою, 09 квітня 2020 року ОСОБА_3 звернулась в інтересах свого сина ОСОБА_4 до відповідача по справі з заявою про зарахування її дитини до 10-го класу даного навчального закладу, до заяви додала медичну довідку, документ про освіту, копію паспорта сина та довідку з Володимир-Волинського ЦПО.

На вказану заяву позивач отримала відмову за № 135 від 23.04.2021 року, в якій зазначено, що в зарахуванні ОСОБА_4 відмовлено відповідно до наданої довідки Володимир-Волинського ЦПО за № 65 від 08.04.2021 року.

На адвокатський запит позивач отримала відповідь за № 139 від 06.05.2021 року, в якій сказано, що у 10-му класі навчального закладу - відповідача по справі, може навчатись до 30 учнів, а станом на 01.09.2020 року в класі навчається 28 учнів. Тобто, з даної відповіді вбачається про наявність вільних місць у цьому класі та можливість зарахування учнів до даного класу.

На підставі зазначеного, у зв`язку з наявністю вільних місць для зарахування учнів, позивач звернулась до відповідача з запитом від 13.05.2021 року щодо можливості зарахування учня та надання останнім письмового підтвердження можливості зарахування ОСОБА_4 до 10 класу відповідача з зазначенням кінцевого терміну для подання заяви про переведення та особової справи учня.

На вказаний запит позивачем була отримана відповідь за № 149 від 20.05.2021 року, якою було відмовлено в зарахуванні її сина до навчального закладу. У цій відповіді йдеться також про те, що ОСОБА_4 є учнем 2 курсу Володимир-Волинського ЦПО і по закінченні 2020-2021 навчального року повинен отримати свідоцтво про здобуття повної загальної освіти. Проте, інформація зазначена у відповіді є хибною і ОСОБА_4 вже закінчив 2020-2021 навчальний рік у Володимир-Волинському ЦПО, проте свідоцтво про здобуття повної загальної освіти так і не отримав, оскільки таке свідоцтво видається лише після проходження відповідної затвердженої навчальної програми та відповідно повного закінчення даного навчального закладу.

Оскільки учні 10-го класу відповідача вже переведені до 11-го класу, позивач звернулась до відповідача з запитом від 22.06.2021 року щодо можливості зарахування учня та надання останнім письмового підтвердження можливості зарахування ОСОБА_4 вже до 11 класу відповідача з зазначенням кінцевого терміну для подання заяви про переведення.

На даний запит була отримана позитивна відповідь за № 185 від 05.07.2021 року, в якій вказано, що зарахування сина позивача до 11-го класу буде можливим після того, як відповідачу будуть надані копії особової справи та навчальних планів, за якими навчався ОСОБА_4 . На підставі зазначеного позивачем, згідно заяви від 06.07.2021 року, було надано на адресу відповідача копії запитуваних останнім документів. Проте відповідач знову відмовив у зарахуванні її сина своїм листом від 14.07.2021 року за № 204.

Таким чином, вичерпавши всі можливості досудового врегулювання спору, у позивача немає іншого виходу, окрім як звернутись до суду за захистом порушених прав свого сина. Вважає що такі дії відповідача є порушенням законних прав та інтересів неповнолітнього ОСОБА_4 .

На підставі вище викладеного, беручи до уваги той факт, що в 11-му класі відповідача є вільні місця для можливості зарахування учнів, законодавчо закріпленого права батьків вибирати навчальні заклади та форми навчання для неповнолітніх дітей, а також з метою приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини ОСОБА_4 , який виявив продовжити здобувати повну загальну середню освіту саме у відповідача, просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 11 класу даного навчального закладу та зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 11 класу вказаного навчального закладу.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 липня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 жовтня 2021 року підготовче провадження було закрито.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовну заяву та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник відповідача Костюк І.Р. заперечила проти задоволення позову, суду пояснила що адміністрація навчального закладу уважно віднеслась до вирішення звернення позивача та встановила про неможливість переведення його з Володимир-Волинського ЦПО в їхній навчальний заклад в 11-й клас, оскільки син позивача є учнем 2 курсу Володимир-Волинського ЦПО і по закінченні 2020-2021 навчального року повинен був отримати свідоцтво про здобуття повної загальної освіти, яку фактично здобув. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що на час вирішення справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Володимир-Волинському ЦПО на третьому курсі.

На час звернення до суду він разом зі свою матір`ю ОСОБА_3 прийняли рішення та виявили бажання продовжити навчання у Володимир-Волинській загальноосвітній школі I-III ступенів №5 імені Анатолія Кореневського. З цією метою, 09 квітня 2020 року ОСОБА_3 звернулась в інтересах свого сина ОСОБА_4 до відповідача по справі з заявою про зарахування її дитини до 10-го класу даного навчального закладу, до заяви додала медичну довідку, документ про освіту, копію паспорта сина та довідку з Володимир-Волинського ЦПО.

На вказану заяву позивач отримала відмову за № 135 від 23.04.2021 року, в якій зазначено, що в зарахуванні ОСОБА_4 відмовлено відповідно до наданої довідки Володимир-Волинського ЦПО за № 65 від 08.04.2021 року.

На адвокатський запит позивач отримала відповідь за № 139 від 06.05.2021 року, в якій сказано, що у 10-му класі навчального закладу - відповідача по справі, може навчатись до 30 учнів, а станом на 01.09.2020 року в класі навчається 28 учнів. Тобто, з даної відповіді вбачається про наявність вільних місць у цьому класі та можливість зарахування учнів до даного класу.

На підставі зазначеного, у зв`язку з наявністю вільних місць для зарахування учнів, позивач звернулась до відповідача з запитом від 13.05.2021 року щодо можливості зарахування учня та надання останнім письмового підтвердження можливості зарахування ОСОБА_4 до 10 класу відповідача з зазначенням кінцевого терміну для подання заяви про переведення та особової справи учня.

На вказаний запит позивачем була отримана відповідь за № 149 від 20.05.2021 року, якою було відмовлено в зарахуванні її сина до навчального закладу. У цій відповіді йдеться також про те, що ОСОБА_4 є учнем 2 курсу Володимир-Волинського ЦПО і по закінченні 2020-2021 навчального року повинен отримати свідоцтво про здобуття повної загальної освіти.

Оскільки, учні 10-го класу відповідача вже переведені до 11-го класу, позивач звернулась до відповідача з новою заявою від 22.06.2021 року щодо можливості зарахування учня та надання останнім письмового підтвердження можливості зарахування ОСОБА_4 вже до 11 класу, з зазначенням кінцевого терміну для подання заяви про переведення.

На даний запит була отримана відповідь за № 185 від 05.07.2021 року, в якій вказано, що зарахування сина позивача до 11-го класу буде можливим після того, як відповідачу будуть надані копії особової справи та навчальних планів, за якими навчався ОСОБА_4 . На підставі зазначеного позивачем, згідно заяви від 06.07.2021 року, було надано на адресу відповідача копії запитуваних останнім документів. Проте, відповідач знову відмовив у зарахуванні її сина своїм листом від 14.07.2021 року за № 204, з чим вона не погоджується та оспорює цю відмову в суді.

Частиною 1 статті 53 Конституції України передбачено, що кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою.

Частиною 2 ст. 53 Конституції України встановлено: держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Рішенням Конституційного Суду України від 4 березня 2004 року № 5- рп/2004 дана конституційна норма розтлумачена так - доступність освіти як конституційна гарантія реалізації права на освіту на принципах рівності, визначених статтею 24 Конституції України ( 254к/96-ВР 1, означає, що нікому не може бути відмовлено у праві на освіту, і держава має створити можливості для реалізації цього права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про загальну середню освіту», громадянам України незалежно від раси, кольору шкіри, особливостей інтелектуального, соціального і фізичного розвитку особистості, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак забезпечується доступність і безоплатність здобуття повної загальної середньої освіти у державних і комунальних навчальних закладах.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на освіту. Держава гарантує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; надання державних стипендій та пільг учням і студентам цих закладів у порядку, встановленому законодавством України. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про загальну середню освіту» на батьків покладений обов`язок забезпечувати умови для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти за будь-якою формою навчання, постійно дбати про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальну середню освіту» батьки або особи, які їх замінюють, мають право: вибирати навчальні заклади та форми навчання для неповнолітніх дітей; захищати законні інтереси дітей.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про освіту» громадяни України мають право на безкоштовну освіту в усіх державних навчальних закладах незалежно від статі, раси, національності, соціального і майнового стану, роду та характеру занять, світоглядних переконань, належності до партій, ставлення до релігії, віросповідання, стану здоров`я, місця проживання та інших обставин. Це право забезпечується: розгалуженою мережею навчальних закладів, заснованих на державній та інших формах власності, наукових установ, закладів післядипломної освіти.

За частиною 2 статтею 55 Закону України "Про освіту" передбачені права батьків здобувачів освіти: захищати відповідно до законодавства права та законні інтереси здобувачів освіти; обирати заклад освіти, освітню програму, вид і форму здобуття дітьми відповідної освіти.

Частина 4 статті 55 Закону України "Про освіту" регламентує, що держава надає батькам здобувачів освіти допомогу у виконанні ними своїх обов`язків, захищає права сім`ї. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування мають поважати право батьків виховувати своїх дітей відповідно до власних релігійних і філософських переконань, а суб`єкти освітньої діяльності мають враховувати відповідні переконання під час організації та реалізації освітнього процесу, що не повинно порушувати права, свободи та законні інтереси інших учасників освітнього процесу.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно до ст. 150 СК України, батьки, зокрема, зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. "

Відповідно до ч. 2 ст. 156 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Переведення учнів між закладами освіти регулюється наказом МОН № 367 від 16.04.2018 року № 367 «Про затвердження Порядку зарахування, відрахування та переведення учнів до державних та комунальних закладів освіти для здобуття повної загальної середньої освіти» (далі по тексту - Порядок).

Так, згідно п. 1 розділу III Порядку - для переведення учня з одного закладу освіти до іншого учень чи один з його батьків (для учнів, які не досягли повноліття) має звернутися до обраного ним закладу освіти щодо можливості зарахування з відповідним письмовим зверненням (запитом) в довільній формі, у тому числі шляхом надсилання його сканованої копії електронною поштою. Керівник закладу освіти упродовж п`яти робочих днів з дати надходження такого звернення (запиту) має надати заявнику письмову відповідь (у тому числі шляхом надсилання її сканованої копії на електронну пошту заявника) про наявність чи відсутність вільних місць у певному класі та можливість чи неможливість зарахування учня до цього класу. У письмовому підтвердженні можливості зарахування дитини має бути зазначений кінцевий термін для подання заяви про переведення та особової справи учня.

ОСОБА_4 на час звернення до відповідача із заявою про зарахування до 11 класу закінчив другий курс Володимир-Волинського ЦПО ( 2020-2021 навчальний рік), навчальну програму повної середньої освіти фактично завершив, проте свідоцтво про здобуття повної загальної освіти так і не отримав, оскільки таке свідоцтво видається лише після проходження відповідної затвердженої навчальної програми та відповідно повного закінчення даного навчального закладу, про що ствердив також допитаний свідок ОСОБА_5 .

З аналізу наведених норм чинного законодавства суд не вбачає обов`язку навчального закладу приймати на повторний курс навчання дітей, які здобувають освіту в інших навчальних закладах та фактично закінчили програму повної середньої освіти, незважаючи на невручення їм про це відповідного свідоцтва.

За таких обставин справи суд відмовляє у задоволенні даного позову повністю.

На підставі наведеного, ст.53 Конституції України, ст.ст.7, 150, 156 СК України, ст.ст.6, 29 Закону України «Про загальну середню освіту», ст.ст.3, 55 Закону України «Про освіту», ст. 19 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 89, 258-259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до Володимир-Волинської загальноосвітньої школи I-III ступенів №5 імені Анатолія Кореневського про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач Володимир-Волинська загальноосвітня школа I-III ступенів №5 імені Анатолія Кореневського, , 44700, м. Володимир-Волинський, вул.Луцька, 241 Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 січня 2022 року.

Головуючий /-/ підпис.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду Волинської області Олександр ЛЯЩЕНКО