10.03.2021 Справа № 756/6793/20
Унікальний № 756/6793/20
Провадження № 2/756/1118/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участю секретаря - Мушкетик І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна», третя особа Приватний нотаріус КМНО Мельник Людмила Сергіївна, про визнання договору недійсними в частині, визнання права власності та поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивач у червні 2020 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просила:

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу майнових прав № 2/436-725 від 17.05.2013, укладений між ПрАТ «Енергополь-Україна» та ОСОБА_3 в частині набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 як покупцем;

- визнати ОСОБА_2 покупцем за Договором купівлі-продажу майнових прав № 2/436-725 від 17.05.2013, укладеним між ПрАТ «Енергополь-Україна» та ОСОБА_3 ;

- визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 48,97 кв.м., житловою площею 20,42 кв.м.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 25 серпня 2012 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною з інвалідністю.

Фактично подружні відносини між сторонами припинилися з кінця 2016 року (початку 2017 року). Шлюб розірвано за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року.

Під час існування подружніх відносин, перебуваючи в зареєстрованому шлюб з ОСОБА_6 , сторони за спільні кошти сім`ї придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Для оплати повної вартості вказаної квартири брали кредит, який оформляв на себе ОСОБА_2 , оскільки договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру мав підписувати він.

Як виявилось в подальшому (в серпні 2018 року) відповідач ОСОБА_2 , потай від позивача оформив вказану вище квартиру на свою матір ОСОБА_3 .

Проживаючи сім`єю з позивачем та спільним сином, відповідач ОСОБА_2 не ніс тягар матеріального утримання сім`ї, мотивуючи тим, шо з його заробітків виплачуються кошти, які взяті на придбання даної квартири.

Відповідач ОСОБА_3 протягом багатьох років перебувала на пенсії і отримувала виключно пенсію, будь-яких інших доходів вона не мала, що не давало їй можливості придбати квартиру в м. Києві.

ОСОБА_3 виключно поставила підпис під текстом Договору купівлі-продажу майнових прав № 2/436-725 від 17 травня 2013 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПрАТ «Енергополь-Україна», який був оплачений її сином ОСОБА_2 зі спільних сімейних коштів і також коштів, які ОСОБА_2 взяв в кредит, і виплачували цей кредит сторони також спільно із спільних коштів подружжя.

Відповідач ОСОБА_2 оформив оплачену спільними коштами квартиру на свою матір виключно, щоб приховати її від поділу як спільного майна подружжя на випадок розлучення з позивачем.

Фактично підписуючи оспорюваний договір, ОСОБА_3 достеменно знала, що для неї цей Договір жодних прав не породжує, знала що дійсним власником спірної квартири буде її син ОСОБА_2 , який оплатив придбання спірної квартири спільними коштами своєї сім`ї з позивачем.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року за вищевказаним позовом відкрито провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки позивач свідомо вводить в оману суд стосовно факту набуття права власності на спірну квартиру матір`ю його довірителя, ОСОБА_3 . Пояснює, що дійсно в 2013 році мати його довірителя, ОСОБА_3 , з відома та за згодою її чоловіка, ОСОБА_4 , уклала договір-купівлі продажу майнових прав № 2/436-725 від 17.05.2013 з ПрАТ «Енергополь-Україна» на квартиру АДРЕСА_1 . Вищевказана квартира придбавалася батьками відповідача ОСОБА_2 з метою переїзду їх на постійне місце проживання у м. Київ, та за їх кошти. Оскільки дана квартира придбавалася у забудовника на первинному ринку і потребувала облаштування, ОСОБА_2 за дорученням батьків, здійснював це облаштування. На момент придбання спірної квартири відповідач та позивач були забезпечені житлом. Представник відповідача стверджує, що його довіритель не брав будь-яких кредитів для придбання спірної нерухомості. Окрім того просив стягнути з позивача на користь свого довірителя судові витрати у розмірі 17 240,00 грн.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні також просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з тих підстав, що його довірителі у 2013 році вирішили придбати квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Оформити квартиру подружжя вирішило на відповідача ОСОБА_3 08 травня 2013 року чоловік відповідача підписав відповідну заяву про купівлю майнових драв, в якій підтвердив, що гроші, які витрачаються на придбання квартири є спільною сумісною власністю з відповідачем, а договір купівлі-продажу укладається відповідачем в інтересах її сім`ї. 17 травня 2013 року відповідач ОСОБА_3 підписала Договір купівлі-продажу майнових прав № 2/436-725. У свою чергу ОСОБА_2 не мав жодного відношення до правовідносин по оформленню/переоформленню квартири, яка належить ОСОБА_3 , оскільки остання купувала квартиру виключно за свої з чоловіком кошти, накопичені за роки спільного проживання. Окрім того просив стягнути з позивача на користь своїх довірителів витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 30 600,00 грн.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином.

Третя особа Приватний нотаріус КМНО Мельник Людмила Сергіївна у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

08 травня 2013 року відповідач ОСОБА_4 підписав заяву про купівлю майнових прав, в якій надав згоду своїй дружині, відповідачу ОСОБА_3 , на купівлю майнових прав на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , який будується ПрАТ «Енергополь-Україна». У заяві ОСОБА_4 підтвердив, що гроші, які витрачаються на придбання квартири, є спільною сумісною власністю з відповідачем ОСОБА_3 , а договір купівлі продажу укладається останньою в інтересах її сім`ї. Заява посвідчена державним нотаріусом Зіньківської державної нотаріальної контори за реєстровим № 463.

17 травня 2013 року відповідач ОСОБА_3 та відповідач ПрАТ «Енергополь-Україна» уклали Договір купівлі-продажу майнових прав № 2/436-725 на квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно умов Договору купівлі-продажу майнових прав № 2/436-725 від 17.05.2013, оплата за квартиру повинна була вноситись ОСОБА_3 частинами, з травня 2013 року по жовтень 2015 року згідно затвердженого графіку.

Договором від 27.06.2014 про внесення змін та доповнень до Договору купівлі-продажу майнових прав № 2/436-725 від 17.05.13 сторони збільшили вартість квартири з 581 200,00 грн до 626 858,08 грн.

Згідно даних довідки про перелік інвесторів по об`єкту інвестування за адресою: АДРЕСА_1 , єдиним (одноосібним) інвестором квартири є відповідач ОСОБА_3 .

Згідно з квитанцій про сплату грошових внесків за квартиру по Договору купівлі- продажу майнових прав № 2/436-725 від 17.05.2013 платником по ним є виключно відповідач ОСОБА_3 .

Згідно Довідки № 1137/2015 від 29.10.2015 відповідач ОСОБА_3 у повному обсязі виконала свої зобов`язання перед ПрАТ «Енергополь-Україна» по Договору купівлі-продажу майнових прав № 2/436-725 від 17.05.2013, а саме сплатила вартість квартири у розмірі 626 858,08 грн.

Акт прийому-передачі квартири від 04.11.2015 засвідчує, що претензій до якості будівельних робіт по квартирі у покупця відсутні.

Згідно Свідоцтва про право власності від 30.12.2015 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, власником квартири АДРЕСА_1 в розмірі 1 (одна) частка є відповідач ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач як на підставу своїх вимог посилається на те, що фактичним власником спірної квартири є відповідач ОСОБА_2 , оскільки саме він оформлював кредит на придбання квартири та потім його сплачував з бюджету сім`ї. Однак з метою уникнення поділу квартири, право на її власність оформив на свою матір ОСОБА_3 . Свої вимоги позивач підтверджує тим, що дохід ОСОБА_2 був значно вищий, ніж у його матері ОСОБА_3 , яка на час придбання квартири перебувала виключно на пенсійному забезпеченні, а відтак реально не могла придбати спірне майно.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На виконання вищезгаданих приписів ст. 81 ЦПК України як на підтвердження своїх вимог позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що реальним власником квартири є відповідач ОСОБА_2 та те, що вказане майно було придбане за кредит, що був оформлений на останнього. Натомість матеріали справи у повному обсязі спростовують твердження позивача, оскільки з них вбачається, що ОСОБА_2 не мав жодного відношення до правовідносин по оформленню/переоформленню спірної квартири, яка належить відповідачу ОСОБА_3 .

Таким чином відповідно до чинного цивільного законодавства суд вважає правильним у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд вважає необхідним відмовити у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На виконання вимог зазначеної процесуальної норми представниками відповідачів не надано достатніх доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт. Зокрема матеріали справи не містять актів приймання-передачі отриманих відповідачами послуг адвоката. Також надані відповідачем копії квитанцій про поповнення картки ОСОБА_8 не містять призначення платежу саме на сплату адвокатських послуг саме по цій справі.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. 6, 316, 328 ЦК України; керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 89, 137, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційному суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 березня 2021 року.

Суддя,- Белоконна І.В.