Постанова

Іменем України

11 березня 2021 року

м. Київ

справа № 131/278/15-ц

провадження № 61-2007св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Росоховатська сільська рада Іллінецького району Вінницької області,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Прудивус Миколою Анатолійовичем, на постанову Вінницького апеляційного суду у складі колегії суддів: Копаничук С. Г.,

Медвецького С. К., Оніщука В. В. від 28 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Росоховатської сільської ради Іллінецького району Вінницької області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у власності її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала земельна ділянка, площею

1,9421 га на території Росоховатської сільської ради Іллінецького району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку успадкував, проживаючий разом із нею чоловік та батько позивача - ОСОБА_5 , проте свідоцтво про право на спадщину не отримав. Останній до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 також на праві власності мав земельну ділянку, площею 1,9320 га на території Росоховатської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Посилаючись на те, що за життя ОСОБА_5 спадщину після ОСОБА_4 не оформив, заповіту не склав, інших спадкоємців, які мали б право на обов`язкову частку у спадщині відсутні, а ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_5 , спадщину фактично прийняла, маючи на руках державні акти на право на власності на земельну ділянки, проте теж не оформила спадкові права на них в нотаріальному порядку через пропуск встановленого законом строку для цього, просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 25 лютого

2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 1,9421 га на території Росоховатської сільської ради Іллінецького району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що за життя належала її матері ОСОБА_4 і була успадкована батьком ОСОБА_5 та на земельну ділянку, площею 1,9320 га на території Росоховатської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала її батькові ОСОБА_5 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 25 лютого

2015 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Росоховатської сільської ради Іллінецького району Вінницької області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

05 лютого 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Прудивус М. А. звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить постанову Вінницького апеляційного суду

від 28 грудня 2020 року скасувати та залишити в силі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 25 лютого 2015 року.

Касаційна скарга мотивована порушенням апеляційним судом норм процесуального права, оскільки апеляційний суд розглянув справу за відсутностіОСОБА_1 , належним чином не повідомивши її про дату, час і місце судового розгляду (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).

Також заявник вказує на неправильне застосування судом апеляційного суду норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), постановах Верховного Суду від 24 жовтня

2018 року у справі № 673/416/16-ц, від 06 березня 2019 року у справі

№ 658/2457/16-ц, від 09 грудня 2019 року у справі № 683/3061/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Узагальнені доводи пояснень по справі

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 131/278/15-ц з Іллінецького районного суду Вінницької області.

У лютому 2021 року матеріали справи № 131/278/15-ц надійшли до Верховного Суду.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

За змістом пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанов суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права: - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; - якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У касаційній скарзі ОСОБА_1 указує на неналежне повідомлення її про розгляд справи судом апеляційної інстанції, що позбавило її права на належний судовий захист та надання пояснень щодо фактичних обставин справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Згідно із частиною першою статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи здійснюється відповідно до вимог статей 128-132 ЦПК України.

За змістом частин першої, третьої, п`ятої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За правилами частини першої статті 130 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 листопада 2020 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до апеляційного розгляду на 19 листопада 2020 року в приміщенні Вінницького апеляційного суду (а. с. 59).

В подальшому Вінницьким апеляційним судом розгляд справи було відкладено на 03 грудня 2020 року, 17 грудня 2020 року, 28 грудня 2020 року.

18 грудня 2020 року на адресу ОСОБА_1 направлено судову повістку-повідомлення, згідно якої справу знято з розгляду та призначено її розгляд на 28 грудня 2020 року (а. с. 86).

Проте, матеріали справи не містять доказів про отримання ОСОБА_1 судової повістки-повідомлення від 18 грудня 2020 року про відкладення розгляду справи на 28 грудня 2020 року.

Надіслання судом апеляційної інстанції повістки на ім`я представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та її отримання представником не свідчить про належне повідомлення позивача про час і місце слухання справи, оскільки довіреність, на підставі якої ОСОБА_6 була уповноважена діяти від імені ОСОБА_1 , втратила чинність 04 грудня 2017 року.

Враховуючи викладене, із матеріалів справи вбачається, що справа в суді апеляційної інстанції була розглянута 28 грудня 2020 року за відсутності позивача ОСОБА_1 , яка не була належним чином повідомлена про час і місце слухання справи відповідно до статей 128-130 ЦПК України.

Пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України

з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв`язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, неналежне повідомлення заявника про час та місце розгляду справи в апеляційному суді є порушенням вимоги статті 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

За таких обставин, ураховуючи вимоги пункту 5 частини першої, частини четвертої статті 411 ЦПК України та доводи касаційної скарги

ОСОБА_1 щодо неналежного повідомлення її про дату, час та місце проведення судового засідання в апеляційному суді, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для обов`язкового скасування постанови суду апеляційної інстанції, оскільки справу розглянуто за відсутності заявника, який належним чином не повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і він обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Прудивус Миколою Анатолійовичем, задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун