Справа № 152/122/21
УХВАЛА

17 березня 2021 року м. Шаргород

Справа №152/122/21

Провадження №2/152/115/21

Суддя Шаргородського районного

суду Вінницької області Славінська Н.Л.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином,

встановив:

28.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з означеним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за заподіяння матеріальної шкоди в сумі 15148 грн. як витрати на лікування та втрачений заробіток, а також моральну (немайнову) шкоду в сумі 50000 грн., всього 65148 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 05.05.2020 року йому заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_2 , який вироком Шаргородського районного суду від 04.12.2021 року засуджений за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Вирок набрав законної сили.

В результаті побиття він отримав травми та тривалий час лікувався, не працював з 06.05.2020 року до 02.06.2020 року, оскільки перебував у відпустці без збереження заробітної плати, в період якої лікувався впродовж 28 днів. Його середньоденна зарплата складає 433,5 грн., тому він втратив заробіток в сумі 12138 грн.

Також, з 06.05.2020 року впродовж п`яти днів він лікувався стаціонарно у в неврологічному відділенні Шаргородської ЦРЛ і на лікування витратив 1860 грн., та проводив МРТ у м. Вінниці, вартість якого 850 грн., а витрати на поїздку до м. Вінниці становлять 300 грн.

Вважає, що відповідач повинен компенсувати втрачений заробіток та витрати на лікування в сумі 15148 грн.

Злочином йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 50000 грн. і яку просить стягнути з відповідача.

Позивач покликається на гарантоване статтею 55 Конституції України право на звернення до суду за захистом порушених прав, а також на вимоги ст.ст.15, 23, 1166, 167 ЦК України.

З 28.01.2021 року до 22.01.2021 року судом виконувалися вимоги ч.6 ст.187 ЦПК України і перевірялася інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-відповідача ОСОБА_2 з метою з`ясування, чи підсудна справа Шаргородському районному суду.

Із отриманої судом інформації Джуринської територіальної громади та Шпиківської селищної ради встановлено, що відповідач зареєстрований у АДРЕСА_1 , як вказав позивач.

Після цього, згідно з вимогами ст.187 ЦПК України, суд перевірив чи відповідає позовна заява ОСОБА_1 вимогам, викладеним у ст.ст.175, 177 ЦПК України, чи немає підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження і за відсутності таких підстав відкриває провадження у справі.

Суд встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, тому ухвалою від 22.02.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Так, відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Так, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивачем не було зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків самого позивача, тоді як вказана норма вимагає зазначення в позові саме реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності, а у випадку відсутності РНОКПП номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України.

Крім того, в порушення вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява не містила обґрунтованого розрахунку сум, що стягуютьсяпозивачем, взагалі не містила розрахунку сум, які просив позивач стягнути з відповідача.

До того ж, у порушення вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 не містила викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, позивач зазначав, що внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень лікувався та йому були призначені ліки, які він придбавав за власні кошти, разом з тим позивачем не було обґрунтовано викладу вказаних обставин, а також не було зазначено доказів на підтвердження обставин щодо призначення лікарями певних ліків.

Крім того, позовна заява ОСОБА_1 , в порушення вимог п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України, не містила попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а вказано лише про те, що він поніс витрати в сумі 1500 грн. за консультацію та складання позову, разом з тим розрахунок суми судових витрат в позові відсутній.

Частиною 4 ст.177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 4 ст.175 ЦПК України встановлено, що якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Позивач ОСОБА_1 зазначив про те, що він звільнений від сплати судового збору мовою оригіналу «як потерпілий від злочину» та «як позивач за позовом, що витікає з кримінальної справи».

Так, Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

За статтями 1, 2 цього Закону, судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина 2 статті 3 цього Закону містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а стаття 5 перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг.

Пунктом 6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, позивач, крім відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, просив стягнути з відповідача на його користь 50000 грн. моральної шкоди, тоді як моральна шкода не входить до складу матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, повинна оплачуватися судовим збором.

Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня становить 2270 гривень.

Проте, в порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви позивачем не було додано доказів про сплату ним судового збору за вказану позовну вимогу майнового характеру про стягнення моральної шкоди, який слід сплатити у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі не менше 908 грн.

Для усунення цих недоліків судом був установлений строк позивачу, що не може перевищувати восьми днів з дня отримання ухвали суду від 22.02.2021 року і роз`яснено, що в разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і повернута йому.

Проте, ухвала судді від 22.02.2021 року до даного часу залишена без належного реагування, хоча отримана позивачем ОСОБА_1 26.02.2021 року, що підтверджується зворотним рекомендованим поштовим повідомленням про вручення копії ухвали суду (а.с.34).

Наведена обставина дозволяє зробити висновок, що позивач у встановлений строк не усунув недоліків позовної заяви, про які був обізнаний з ухвали про залишення позову без руху від 22.02.2021 року, а процесуальним наслідком такої бездіяльності є повернення позовної заяви.

Так, відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Цивільним процесуальним законодавством України не передбачено надання повторного строку на виправлення недоліків позовної заяви, тому позовна заява ОСОБА_1 вважається неподаною і підлягає поверненню позивачеві.

Дана ухвала не перешкоджає повторному зверненню до суду з позовом, поданим і оформленим в порядку, встановленому ст.175 ЦПК України, після усунення зазначених в ухвалі обставин.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності заяв. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п.33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Суд виходить з того, що вказані ним недоліки позову ОСОБА_1 , зазначені в ухвалі від 22.02.2021 року, а також відсутність доказів про сплату ним судового збору, були очевидними та суттєвими, а тому унеможливлюють відкриття провадження в справі та використання стадії судового провадження для виправлення помилок позивача, що можуть і повинні усуватися на стадії подання позову/виправлення його недоліків.

Повернення позовної заяви через те, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліків такої заяви, обмежує гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на доступ позивача до суду, але не порушує цього права і не нівелює його суті. Зазначене повернення позовної заяви забезпечує юридичну визначеність у правовідносинах суду з позивачем, який не виконав вимог чинної ухвали.

Саме такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.01.2021 року у справі №9901/258/20 (провадження №11-331заі20), який суд використовує у спірних правовідносинах.

При цьому, суд вважає, що ухвала від 22.02.2021 року жодним чином не перешкоджає ОСОБА_1 в доступі до правосуддя, оскільки норми ЦПК України не містять заборон позивачеві повторно звернутися до суду з цим позовом у загальному порядку.

Керуючись ст.ст.185, 260 ЦПК України

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином повернути позивачеві.

Роз`яснити, що позивач ОСОБА_1 вправі повторно звернутися до суду з позовом, поданим і оформленим відповідно до ст.175 ЦПК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Ухвала складена 17.03.2021 року.

Суддя: