КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором про споживчий кредит та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

встановив:

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області звернулось до суду з позовом в якому просило: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість у розмірі 463137,32 грн.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 240 від 31.10.2018 р., укладеного між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г., та зареєстрованим в реєстрі за № 3686, а саме нерухоме майно - однокімнатну квартиру, загальною площею 40,90 кв.м., житловою площею 16.10 кв.м., під номером АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 : встановити спосіб реалізації іпотеки - однокімнатної квартири, загальною площею 40,90 кв. м., житловою площею 16.10 кв.м., під номером АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною, визначеною в рамках виконавчого провадження на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; за рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки - однокімнатної квартири, загальною площею 40,90 кв. м., житловою площею 16.10 кв.м., під номером АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 , задовольнити вимогу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області у розмірі 463137,32 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 6947,05 грн.»

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Акціонернетовариство«Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосування норм матеріального права скасувати і позов задовольнити повністю.

У відзиві представник відповідачів посилається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Ощадбанк» та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Договір про споживчий кредит (на придбання нерухомості) № 255_0195.

У відповідності до п. п.2.1, 2.2 кредитного договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього договору грошові кошти кошти в сумі 476 457.62 грн, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти користування Кредитом в розмірі 18.99 % річних в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.2.4.1. Кредитного договору).

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, кредит надається на 156 місяців з терміні остаточного погашення кредиту не пізніше 30 жовтня 2031 року на придбання об`єкту нерухомості за договором купівлі - продажу.

Згідно до п. 3.2.1 кредитного договору, кредит надається одноразово шлях, безготівкового перерахування коштів на Поточний рахунок Позичальника з подальшим перерахуванням всієї суми Кредиту у безготівковій формі на поточний рахунок продавця нерухомого майна - Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Компанія з Управління Активами «Валприм» (ІІЗНФІВ «Комфорт таун»), код отримувача 37449096 № НОМЕР_1 відкритий в «Альфа-Банк», код Банку 300346.

Пунктом 3.3.3 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 3 055,00 грн., на місяць та сплату процентів нарахованих Банком, на залишок основної суми боргу за Кредитом, комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим Договором) щомісячно до 5 числа місяця наступного за звітним починаючи з листопада 2018 року, шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом, сплати процентів та комісійних винагород відповідно до черговості визначеної цим Договором. Останній платіж в рахунок погашення кредиту, сплати нарахованих банком процентів та комісійних винагород здійснити не пізніше кінцевої дати остаточного погашення кредиту, що визначена цим договором.

В забезпечення виконання зобов`язань умов Кредитного договору № 255_0195 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 31 жовтня 2018 року був укладений Іпотечний договір № 240, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г., зареєстрований в реєстрі за № 3686.

Відповідно до п. 2.3 Договору іпотеки, Предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира, загальною площею 40,90 кв.м., жилою площею 16.10 кв.м., під номером АДРЕСА_1 .

Згідно до п. 2.4.1 Договору іпотеки, право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується договором купівлі-продажу квартири укладеним між іпотекодавцем та Товариством з Обмеженою Відповідальністю «Компанія з Управління Активами «Валприм» (ІІЗНФІВ «Комфорт таун»), код отримувача 37449096, посвідченим 31.10.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г., зареєстрований в реєстрі за № 3680.

Відповідно до п. 11.4 Договору іпотеки, за невиконання або неналежне виконання Зобов`язань, які передбачені п. 4.4 цього Договору, Іпотекодавець сплачує на користь Іпотекодержателя неустойку у розмірі 1% вартості предмета іпотеки, визначеної в п. 2.5.2 цього Договору за кожен факт невиконання Зобов`язань.

Згідно п. 4.1.4 Договору іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Зобов`язання за Кредитним договором та/або обов`язків за цим Договором, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, Законодавством, Кредитним договором, звернути стягнення на Предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі.

У відповідності до п. 4.1.10 Договору іпотеки Банк зобов`язується надіслати Іпотекодавцію письмову вимогу про усунення порушених зобов`язань за Кредитним договором та/або цим Договором з попередженням про звернення стягнення на Предмет іпотеки, та у порядку, передбаченому цим Договором та Законодавством, звернути стягнення на Предмет іпотеки, якщо протягом шестидесятиденного строку вказана письмова вимога залишена без задоволення або задоволена не в повному обсязі.

Крім того, в забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором № 255_0195 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 31 жовтня 2018 року був укладений Договір поруки № 243.

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки, поручитель безумовно, безвідкладно та безоплатно зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі Зобов`язання, у тому числі того, що виникне в майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього.

На підтвердження суми заборгованості за Кредитним договором № 255_0195 від 31.10.2018 року позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитом станом на 19.08.2020 року, відповідно до якого загальна сума заборгованості становить 463137,32 грн, яка складається з: заборгованість по кредиту (основний борг) - 424522,62 грн; заборгованість по відсоткам - 37974,92 грн; заборгованість по пені по кредиту та відсоткам - 12,83 грн; заборгованість інфляційних витрат по кредиту - 111,86 грн; заборгованість 3% річних по кредиту - 124,15 грн; заборгованість 3% річних по відсоткам - 369,55 грн.

Встановивши вказані обставини та відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що відповідно до п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.

Оскільки відповідно до наданого позивачем розрахунку, останній, визначений п. 3.3.3 Кредитним договором платіж, відповідачами був здійсненний 05 березня 2020 року, а розрахунок заборгованості здійснений позивачем станом на 19.08.2020 року з урахуванням неустойки (штраф, пеня) та іншими платежами, сплата яких передбачена Договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) відповідачами зобов`язань за вище зазначеним договором, такий розрахунок здійснений в порушення вимог п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Крім того, розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 255_0195 від 31.10.2018 року не містить період, за який було зроблено розрахунок, лише тільки зазначена кінцева дата, що позбавляє суд можливості перевірити підстави та розмір нарахованої заборгованості.

Враховуючи вказані положення Закону України «Про споживче кредитування», у позивача були відсутні підстави для нарахування заборгованості за процентами згідно ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язань та штрафу та пені у період з 01 березня 2020 року, а тому позов цій частині задоволенню не підлягає.

На підтвердження направлення вимоги відповідачам, позивач надав копії вимоги від 06.07.2020 року № 100.19-07/45430/2020-26/ВИХ про усунення порушення зобов`язань за Договором про споживчий кредит № 255_0195 від 31.10.2018 року з копіює конвертів, на яких міститься відмітка про повернення направлення відправнику у зв`язку з закінченням терміну зберігання, проте позивачем не було дотримано п. 3.9.5 Кредитного договору, та не доведено факту належного вручення відповідачам вимоги про усунення перешкод виконання зобов`язань, а не отримання боржником чи поручителем такої вимоги не може мати наслідком покладання на них тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитним договором.

Стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 240 від 31 жовтня 2018 року суд відмовив з тих підстав, що при заявлені даної вимоги позивач посилається на ч. 3 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», а саме на положення, що письмова вимога про усунення порушення не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначеним цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Вказане положення застосовується виключно у тому випадку, коли існує реальна загроза знищенню, пошкодженню чи втраті предмета іпотеки, однак позивачем не надано жодного доказу існування такої загрози.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Одночасно порядок реалізації предмету іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 Закону, якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначається, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Проте суд вважав що, позивач звернувся до суду не у спосіб визначений законом, оскільки він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

Крім того не було здійснено оцінку майна.

Проте такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції зазначено, що відповідно до наданого позивачем розрахунку, останній, визначений п. 3.3.3 Кредитним договором платіж, відповідачами був здійсненний 05 березня 2020 року, однак розрахунок заборгованості здійснений позивачем станом на 19.08.2020 року з урахуванням неустойки (штраф, пеня) та іншими платежами, сплата яких передбачена Договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) відповідачами зобов`язань за вище зазначеним договором.

Крім того, розрахунок заборгованості за Кредитним договором не містить період за який було зроблено розрахунок, лише тільки зазначена кінцева дата, що позбавляє суд можливості перевірити підстави та розмір нарахованої заборгованості.

Тому, враховуючи вказані положення Закону України «Про споживче кредитування», у позивача були відсутні підстави для нарахування заборгованості за процентами згідно ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язань та штрафу та пені у період з 01 березня 2020 року, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Проте, на підтвердження суми заборгованості за Кредитним договором позивачем надано окрім банківських виписок, розрахунок заборгованості за кредитом станом на 19.08.2020 року, відповідно до якого загальна сума заборгованості становить 463 137,32 грн, яка складається з заборгованість по кредиту, по відсоткам, по пені за кредитом та відсоткам, по інфляційним втратам, та по 3% річних.

Згідно розрахунку заборгованості, АТ «Ощадбанк» здійснив нарахування пені, яка передбачена кредитним договором, за прострочення сплати заборгованості по кредиту та процентам лише до березня 2020 року.

Враховуючи, що нарахування заборгованості по 3% річним та інфляційним втратам не встановлено кредитним договором, а врегульовано ст. 625 ЦК України, позивачем законно здійснено нарахування по 3% річним та інфляційним втратам до серпня 2020 року.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по пені, 3% річним та інфляційним втратам є законними, обґрунтованими й таким, що не порушують вимоги п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», оскільки його п. 2 Розділу IV ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ встановлено, що дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям, а відповідно до п. 2.2 кредитного договору кредит наданий ОСОБА_1 у грошовій одинці - гривні.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо відсутності у позивача підстав для нарахування заборгованості згідно ст. 625 ЦК України є помилковим.

При цьому сам розмір заборгованості у встановленому законодавством порядку відповідачами не спростовано.

Також в своєму рішенні суд першої інстанції, посилаючись на правова позицію постанови Верховного Суду України від 26 травня 2020 року № 638/13683/15-ц та зазначив, що направлення кредитором відповідного повідомлення (вимогу) рекомендованими листами, а не цінними листами з описом вкладення та повідомлення про вручення як позичальнику, так і його поручителю є такими, що суперечать умовам кредитного договору. Тому неможливо встановити як те, чи справді кредитор відправив відповідачам відповідні повідомлення (вимоги), так і те, чи були останні вручені адресатам.

І в цьому позивачем порушено визначеного Кредитним договором порядку направлення юридично значимих повідомлень. А не отримання боржником чи поручителем такої вимоги не може мати наслідком покладання на них тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитним договором.

Проте, з таким висновком суду неможливо погодитись, оскільки згідно ст. 35 ЗУ «Про Іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.

В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Не виконання вимог частини першої статті 35 Закону У країни "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Судом першої інстанції в цій частині не враховано усталену практику Верховного Суду, зокрема правову позицію, викладену в постановах: від 12 лютого 2020 року у справі № 520/12266/16 (провадження № 61-5823св19); від 31 жовтня 2018 року у справі № 463/4642/15-ц (провадження № 61 -5468св18); від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс 19), згідно з якою за змістом припису частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні).

За таких обставин обов`язкове направлення вимоги про усунення порушення стосується виключно позасудового врегулювання й відповідно не направлення вимоги про усунення порушення не є підставою для відмови судом у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки.

Суд першої інстанції, беручи до уваги правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2284цс16 від 01.03.2017р. зазначає, що в порушення вказаного позивачем у позові не зазначено початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, а посилання позивача в резолютивній частині позову на визначення початкової ціни предмета іпотеки під час проведення виконавчих дій прямо суперечить вимогам ст.39 Закону України «Про іпотеку».

Як встановлено в ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах).

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність оцінки предмета іпотеки для зазначення в резолютивній частині рішення суду початкової вартості предмета іпотеки при його реалізації на прилюдних торгах є помилковим, оскільки в разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

За таких обставин рішення суду не може вважатися законним і обґрунтованим і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову з підстав його обґрунтованості оскільки зобов`язання мають виконуватись належно, відповідно до умов договору та вимог ст.ст. 543,554,625,610,611,627,629,1049 ЦК України та ст.ст.35,39,41-47 Закону України «про іпотеку»

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській областізадовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким задовольнити позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором про споживчий кредит та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області заборгованість за договором споживчого кредиту №255_0195 від 31 жовтня 2018 року у розмірі 463137,32 грн.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 240 від 31.10.2018 року, укладеного між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г., та зареєстрованим в реєстрі за № 3686, а саме нерухоме майно - однокімнатну квартиру, загальною площею 40,90 кв.м., житловою площею 16.10 кв.м., під номером АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 .

Встановити спосіб реалізації іпотеки - однокімнатної квартири, загальною площею 40,90 кв. м., житловою площею 16.10 кв.м., під номером АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною, визначеною в рамках виконавчого провадження на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки - однокімнатної квартири, загальною площею 40,90 кв. м., житловою площею 16.10 кв.м., під номером АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 задовольнити вимогу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області заборгованості по кредиту №255_0195 від 31 жовтня 2018 року (основний борг) 424 522,62 грн, заборгованості за процентами 37 974,92 грн., заборгованість по пені по кредиту та процентам 12,83 грн., заборгованість інфляційних витрат по кредиту 21,39 грн., заборгованість інфляційних витрат по процентам 11,86 грн., заборгованість 3% річних по кредиту 124,15 грн., заборгованість 3% річних по процентам 369,55 грн., а всього 463137,32 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області судові витрати в розмірі 27 788,26 грн понесені під час розгляду справи за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором про споживчий кредит та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник