Номер провадження: 22-ц/813/3273/21
Номер справи місцевого суду: 522/9370/13-ц
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова Олександра Володимировича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Донцова Д.Ю.,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова О.В., в якій з урахуванням її уточнення просила визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова О.В. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 60228810 від 13.01.2020 року; визнати звіт про оцінку нежилого приміщення № 106, загальною площею 62,80 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , який виконаний суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Меркурій Партнерс» - недійсним; скасувати передачу арештованого майна нежилого приміщення №106, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на електронні торги.

В обґрунтування своєї скарги зазначила, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова О.В. перебуває виконавчий лист по справі № 522/9370/13 за позовом ТОВ «КЕЙ-КЛЕКТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, виданий Приморський районний суд м. Одеси.

11.12.2019 року приватним виконавцем Хлєбниковим О.В. описано належне ОСОБА_1 майно, а саме нежилі приміщення № 106, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,8 кв.м., реєстраційний номер майна 11026123, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 15.06.2005 року. Вказане майно описане та накладено арешт, про що вказано у постанові приватного виконавця від 11.12.2019 року у ВП № 60228810.

В подальшому постановою приватного виконавця від 13.01.2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Меркурій Партнерс», яким складено звіт про оцінку майна, з яким скаржник не згодна та вважає результати оцінки заниженими та такими, що не відповідають реальному стану нерухомого майна та об`єктивним цінам, що склались на ринку нерухомості. Оцінку проведено без огляду предмета оцінки, з порушенням вимог Національних стандартів №1 та №2.

За замовленням скаржника ФОП ОСОБА_3 було проведено оцінку майна та визначено ринкову вартість жилої двокімнатної квартири АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 , ринкову вартість яких станом на 04.06.2019 року визначено в розмірі 4 299 200,00 грн.

При цьому ОСОБА_1 навела розрахунок вартості нежитлових приміщень, прив`язуючись до курсу долара США та зазначала, що вартість 1 кв. м. нежилих приміщень №106 на дату оцінки згідно розрахунків складає 1282 доларів США. Тобто 62,8х1282 = 80509,6 доларів США - це ринкова вартість нежилого приміщення № 106 станом на 01.06.2019 року, що в перерахунку в національну валюту складає 1 926 470 грн. та суттєво відрізняється від ціни, визначеної ТОВ «Меркурій-Партнерс» в розмірі 797 560 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року скарга ОСОБА_1 задоволена частково.

Визнаний звіт про оцінку нежилого приміщення № 106, загальною площею 62,80 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , який виконаний суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Меркурій Партнерс» недійсним.

Скасована передача арештованого майна нежилого приміщення №106, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на електронні торги.

Не погодившись з ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников О.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, в задоволені скарги відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников О.В. зазначає, що при проведені опису та арешту майна боржника сторонам виконавчого провадження в повній мірі роз`яснено про можливість узгодження у 10-ти денний строк вартості арештованого майна, однак жодна із сторін не повідомила у визначений строк виконавця про вказані обставини. У зв`язку з чим була проведена незалежна оцінка арештованого майна, вартість якого, згідно звіту склала 797 560 грн.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції правильно зроблені висновки щодо визнання недійсним звіту про оцінку нежилого приміщення №106 загальною площею 62,80 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , який виконаний суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Меркурій Партнерс» та скасування передачі арештованого майна вказаного нежилого приміщення на електронні торги.

Сторони про розгляд справи на 17 лютого 2021 року були сповіщені належним чином (229-231) .

Від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова О.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с. 232-233).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (15 березня 2021 року).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова О.В. перебуває виконавчий лист №522/9370/13, виданий 12.02.2015 року Приморським районним судом м. Одеси про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Коллект» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №00 від 28.02.2008 року в розмірі 41 646,25 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.04.2013 року становить 246 878,99 грн.

Постановою приватного виконавця від 11.12.2019 року здійснено опис та арешт майна боржника, а саме: нежилі приміщення №106, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,80 кв.м., що складаються з основного приміщення площею 17,4 кв.м., підсобного приміщення 22,1 кв.м., основного приміщення 21 кв.м., лоджії 1,9 кв.м., та знаходяться на технічному поверсі 9-ти поверхового будинку над квартирою АДРЕСА_3 та фактично використовуються як другий рівень вказаної квартири, вхід до нежилого приміщення замурований, обладнане під житлові умови.

Постановою приватного виконавця від 13.01.2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ТОВ «Меркурій Партнерс», яке має сертифікат, виданий 04.01.2019 року №10/19 Фондом державного майна України (строк дії до 04.01.2022 року).

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що звіт про оцінку майна складений без належних правових підстав для проведення такої оцінки.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 зазначила, що постанова приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки винесена через 21 день після опису та арешту майна боржника. Разом з тим судом зазначено, що одне лише порушення процесуального строку не може бути достатньою підставою для скасування прийнятого приватним виконавцем рішення.

Судом встановлено, що 14.01.2020 року ТОВ «Меркурій-Партнерс» складено звіт про оцінку нежилого приміщення №106, загальною площею 62,80 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . в результаті виконаної оцінки було визначено ринкову вартість об`єкта оцінки в розмірі 797 560,00 грн., що в еквіваленті по курсу долара НБУ на дату оцінки становить 33 332,35 доларів США.

23.01.2020 року приватним виконавцем направлено на адресу боржника повідомлення про результати визначення вартості майна, яке боржник отримала 29.01.2020 року, а зі змістом оцінки ОСОБА_1 ознайомилась 03.02.2020 року у приватного виконавця. Доказів протилежного до суду не надано.

Частиною 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Так, статтею 7 вказаного Закону встановлено, що оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Статтею 10 вказаного Закону передбачено, що оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Так, на сторінці 1 висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки містить посилання на укладений договір про надання послуг щодо проведення незалежної оцінки №07/04-14.01.2020 від 14.01.2020 року, укладеного з приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Хлєбниковим О.В. Разом з тим, ні додатки до звіту не містять вказаного договору, ні приватним виконавцем в письмових поясненнях не спростовано доводи скаржника щодо відсутності укладеного між сторонами договору на оцінку майна.

Згідно ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Частиною 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» зазначено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Даним Стандартом (п.п. 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт №2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою КМУ від 28.10.2004 №1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись у відповідності до Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з приписами п. 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; - ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; - вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; - узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; - складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; - доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Крім того, ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір оцінювачем методичного підходу оцінки майна як порівняльний підхід (чи дохідного або витратного) при підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна. Разом з тим, як зазначила скаржник, оцінювач не зверталась до неї з проханням надати доступ до об`єкта нерухомого майна.

Доводи скаржника щодо непроведення огляду майна підтверджуються і зазначеною на ст. 9 Звіту інформацією, де зазначено, що оцінювачем візуальний огляд об`єкту оцінки не проводився, дані отримані зі слів замовника.

Таким чином, судом вірно встановлено про порушення суб`єктом оцінки вимог стандартів в частині порядку проведення оцінки майна, оскільки фактично ознайомлення з об`єктом оцінки не відбулось, що позбавляє суб`єкта оцінки скласти достовірний, повний та неупереджений звіт про оцінку майна.

Також судом встановлено, що на ст. 20 звіту оцінювачем зазначено, що ним проведено безпосередню інспекцію об`єкта оцінки. Таким чином, судом встановлено зазначення в звіті недостовірних та суперечливих відомостей.

Як вбачається з оскаржуваного звіту, оцінювачем при проведенні оцінки обрано порівняльний метод оцінки, суть якого полягає в тому, що оцінювач обирає аналогічні об`єкти для порівняння та зрівнює ринкові ціни.

Так, скаржниця зазначила, що при виборі аналогів для порівняння, оцінювач обрав непорівнювані об`єкти. Наприклад, нерухоме майно, що є об`єктом оцінки, знаходиться у іншому районі і має інші технічні характеристики. Так об`єкт порівняння № 1 (арк. 16 Звіту) розташований у с. Молодіжне, Овідіопольського району Одеської області, тобто за межами міста. Об`єкт порівняння № 2 (аркуш 17) розташований на АДРЕСА_4 , що є іншим районом міста, де нерухомість нижча за ціною, тож врахування такого об`єкту може мати місце лише з відповідними поправками у бік зростання ціни. Так як АДРЕСА_1 , де ціни на нерухомість значно вищі ніж у других районах міста. Щодо об`єктів порівняння № 3 та № 4 не вказано точне місце розташування, тому помилково застосовувати їх без застережень.

Окрім цього, звіт не містить точного опису об`єкта нерухомості оскільки не зазначено, що нежилі приміщення № НОМЕР_1 знаходяться під квартирою АДРЕСА_3 та фактично використовуються як другий рівень вказаної кватири. Вхід до вказаних приміщень з квартири за вказаною адресою, вхід що зазначено у технічній документації замуровано. Обладнано під житлові умови.

Суд вірно погодився з доводами скаржника щодо того, що помилковий вибір аналогів - це пряме порушення порівняльного методу оскільки має наслідком помилкове визначення ринкової вартості майна.

Так, Національним стандартом № 1 визначено поняття подібне майно - майно, що за своїми характеристиками та (або) властивостями подібне до об`єкта оцінки і має таку саму інвестиційну привабливість. У п. 16 Національного стандарту № 1, зазначено, що визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу(пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

На підтвердження посилань ОСОБА_1 щодо визначення ринкової вартості майна із заниженням ціни останньою надано до суду звіт про оцінку майна, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №146/18, виданий фондом державного майна України від 16.02.2018 року, яким було визначено ринкову вартість жилої двокімнатної квартири АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 . За результатами оцінки ринкова вартість вказаного майна станом на 04.06.2019 року визначено в розмірі 4 299 200,00 грн.

При цьому, арк. 10 оцінки містить висновок про те, що середня вартість продажу 1 кв.м. об`єктів аналогів без врахування крайніх значень складає 34 643,2 грн./м.кв., тоді як згідно оскаржуваного звіту вартість 1 м.кв. складає 12 700 грн.

У зв`язку з викладеним, судом вірно встановлено, що проведена ТОВ «Меркурій Партнерс» оцінка здійснена з порушенням встановлених Законами та Стандартами порядку проведення оцінки майна, без укладеного договору із замовником оцінки, що є підставою для визнання недійсним звіту про оцінку нежилого приміщення № 106, загальною площею 62,80 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , який виконаний суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Меркурій Партнерс».

Відмовляючи у визнанні протиправною та скасуванні постанови приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, судом зазначено, що аналіз ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України № 2658-ІІІ.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17.

Розглядаючи по суті вимогу скаржника щодо скасування передачі майна на реалізацію, судом зазначено наступне.

Відповідно до розділу п. 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, що затверджений Наказом Міністерства Юстиції України 22.12.2015 № 2710/5, державний виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після закінчення десятиденного строку для подання заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує проект заявки на реалізацію арештованого майна.

Зазначена заявка Організатором торгів вноситься до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) згідно з п. 2. Розділу ІІ зазначеного Порядку.

Також судом було встановлено, що 23.01.2020 року приватним виконавцем направлено на адресу боржника повідомлення про результати визначення вартості майна, яке боржник отримала 29.01.2020 року, а зі змістом оцінки ознайомилась 03.02.2020 року.

Разом з тим, в порушення встановленого п. 3 розділу ІІ Порядку строку приватним виконавцем Хлєбниковим О.В. передано заявку організатору електронних торгів Державному підприємству «Сетам», яким в свою чергу розміщено інформацію по об`єкту нерухомості на своєму сайті 04.02.2020 о 12:13, номер лоту 406205 (посилання -setam.net.ua/auction/407615).

Враховуючи порушення приватним виконавцем порядку передання майна на торги та визнання судом недійсним звіту про оцінку майна, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для скасування передачі арештованого майна нежилого приміщення №106, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на електронні торги.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки судом при прийнятті рішення були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова О.В. про те, що при проведені опису та арешту майна боржника сторонам виконавчого провадження в повній мірі роз`яснено про можливість узгодження у 10-ти денний строк вартості арештованого майна, однак жодна із сторін не повідомила у визначений строк виконавця про вказані обставини, у зв`язку з чим була проведена незалежна оцінка арештованого майна, вартість якого, згідно звіту склала 797 560 грн., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки оцінка, яка проведена ТОВ «Меркурій Партнерс» була здійснена з порушенням встановлених Законами та Стандартами порядку проведення оцінки майна, без укладеного договору із замовником оцінки, також суб`єктом оцінки були порушені вимоги стандартів в частині порядку проведення оцінки майна, оскільки фактично ознайомлення з об`єктом оцінки не відбулось, що позбавило суб`єкта оцінки скласти достовірний, повний та неупереджений звіт про оцінку майна, крім того судом були встановлені недостовірні та суперечливі відомості.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова Олександра Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 15 березня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда