Номер провадження: 22-ц/813/3585/21
Головуючий у першій інстанції Шепітко І.Г.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Шепітко І.Г. 07 листопада 2017 року у м. Одеса, -

встановила:

У липні 2016 року представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернувся до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 0 від 16 травня 2007 року, укладеного між сторонами, обґрунтовуючи вимоги тим, що, всупереч умов укладеного договору, боржники його умови не виконували, у зв`язку із чим виникла заборгованість по процентам та кредиту, яка станом на 08 липня 2016 року склала 53 518,70 шв. франків, а також пеня у розмірі 35 221,32 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь. Вказаний розмір заборгованості складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 48 853,00 шв. франків; заборгованості за процентами, у розмірі 4 665,70 шв. франків; заборгованості по пені, за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 11 серпня 2015 року по 06 липня 2016 року у розмірі 16 791, 25 грн.; заборгованості по пені, за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11 липня 2015 року по 06 липня 2016 року у розмірі 18 430, 07 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання Договору поруки №114816 від 16 травня 2007 року припиненим, посилаючись на те, що без його згоди та повідомлення була підвищена процентна ставка по кредиту, чим збільшена відповідальність, та позивачем пропущено строк звернення до нього як поручителя.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2017 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту було відмовлено у повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим - задоволено. Визнано припиненою поруку з моменту змін умов основного договору, а саме - з 29 серпня 2008 року, укладену згідно Договору поруки №114816 від 16 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 . Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким його позов задовольнити у повному обсязі, та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 ,т посилаючись порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано факт отримання відповідачем ОСОБА_1 суми грошових коштів за договором кредиту, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами. Також, апелянтом не ініціювалось питання про збільшення процентної ставки за кредитним договором, і сам по собі розрахунок заборгованості, в якому вказані різні процентні ставки, не може впливати на виконання договірних зобов`язань у порядку, встановленому кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Сторони у справі, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, про час, дату і місце слухання справи 16 лютого 2021 року сповіщались належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, через обмеження доступу до зали судового засідання Одеського апеляційного суду внаслідок поширення в Україні коронавірусної інфекції COVID-19, не подавали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Ухвалюючи судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що отримання відповідачем суми кредиту у розмірі 73 758 швейцарських франків не підтверджено належними доказами.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору, ПАТ «УкрСиббанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 73 758,00 (сімдесят три тисячі сімсот п`ятдесят вісім) швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті, згідно офіційного курсу гривні до швейцарського франку, встановленому Національним банком України, станом на день укладання Договору, становило 305 519 (триста п`ять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 87 копійок, а ОСОБА_1 , згідно умов пункту 1.2 Кредитного договору, зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 16 травня 2028 року, згідно з графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору) та Додаткової угоди №1 до вказаного Договору від 13 лютого 2009 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору, та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 8,99%.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вказаним Кредитним договором, між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №114816 від 16 травня 2007 року. Відповідно до умов Договору поруки, ОСОБА_2 зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною (п.1.4. Договору поруки).

З розрахунку, наданого Банком і не спростованого відповідачем вбачається, що ОСОБА_1 , починаючи з 07 червня 2007 року і до 10 червня 2015 року періодично сплачувала заборгованість за кредитним договором

За таких обставин, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність доказів надання кредиту позичальнику, оскільки позичальником надано докази на підтвердження факту часткового виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань протягом тривалого часу - восьми років, що виключає обґрунтованість заперечень відповідача стосовно факту отримання позичальником кредиту.

Крім того, суд першої інстанції не навів мотивів неврахування письмових доказів, наданих Банком, зокрема, як доказ факту зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 - копії виписки з поточного рахунку ОСОБА_1 , та копію меморіального ордеру від 17 травня 2007 року, згідно якого вбачається, що кошти у сумі 73 758,00 швейцарських франків, яка дорівнює еквіваленту у розмірі 305 519,87 грн., перераховані для продажу МВРУ.

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним факт укладення 16 травня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 кредитного договору № 0, умови якого боржником не виконані, у зв`язку із чим у останньої виникла заборгованість по процентам та кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що у Кредитному договорі № 0 право дострокового повернення кредиту регламентується Розділом 11 Порядок дострокового стягнення кредиту. Так, пункт 11.1 Розділу 11 Кредитного договору вказує, що термін повернення кредиту вважається таким, що настав, на 32 календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення-вимоги про дострокове повернення кредиту від Банку.

05 лютого 2016 року Банком на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було направлено Вимоги про повернення кредитних коштів та сплату нарахованих процентів, на підтвердження чого позивач надав копії поштових рекомендованих повідомлень, як доказ направлення та отримання відповідачами повідомлення-вимоги про дострокове повернення кредиту. Так, згідно наданих доказів, ОСОБА_1 отримала письмову Вимогу Банку 11 лютого 2016 року.

Таким чином, з урахуванням вищевказаного пункту 11.1 Розділу 11 Кредитного договору, звернення ПАТ «УкрСиббанк» до відповідача ОСОБА_1 із вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № 0 змінило строк виконання зобов`язання з 16 травня 2028 року на 14 березня 2016 року (11 лютого 2016 року + 32 календарних дня = 14 березня 2016 року).

Колегія суддів доходить до висновку, що, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а також втратив право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи, що Банком було змінено строк виконання зобов`язання з 14 березня 2016 року, колегія суддів вважає, що з боржника ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 48 853 швейцарських франків, заборгованість за процентами станом на 01 березня 2016 року у розмірі 3 086, 70 швейцарських франків, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 11 серпня 2015 року по 13 березня 2016 року у розмірі 2 123, 06 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентамии за строк з 11 серпня 2015 року по 13 березня 2016 року у розмірі 2 176, 98 грн.

Що стосується позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою, то колегія суддів зазначає наступне.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою, як одним із видів забезпечення виконання зобов`язання (частина перша статті 546 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

За змістом статті 559 ЦК України зміна обсягу зобов`язань боржника може бути підставою для припинення поруки. Зокрема, частиною першою цієї статті (у редакції, чинній на момент укладання договору поруки) було передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За загальним правилом, установленим частиною першою статті 651 ЦК України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, за змістом частини третьої статті 651 ЦК України, договором або законом може бути передбачено також право сторони договору відмовитися від договору в повному обсязі або частково, тобто?розірвати або змінити договір на власний розсуд на підставі одностороннього правочину.

Особливістю одностороннього правочину є те, що такий правочин, як юридичний факт, здійснюється за волевиявленням однієї особи, однак може спричиняти відповідні правові наслідки (породжувати обов`язки) для інших осіб, коли це випливає зі спеціальних положень законодавства.

Так, за правилами, передбаченими абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України,?односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Настання правових наслідків, зумовлених вчиненням особою одностороннього правочину, для інших осіб пов`язане з дотриманням вимог щодо вчинення його у відповідній формі, обумовленій законом, та його реалізацією шляхом доведення цього правочину до відома зацікавлених осіб.

Приписи частини першої статті 559 ЦК України передбачають спеціальне регулювання порядку зміни забезпеченого порукою зобов`язання, а відтак і договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, з урахуванням волевиявлення та повідомлення, крім сторін цього договору, також поручителя і встановлюють правові наслідки неодержання згоди поручителя.

Умови?договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування?правил, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України,?та, відповідно, від необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі.

За змістом частини першої статті 654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно п.2.1 Договору поруки №114816 від 16 травня 2007 року, Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Збільшення Банком розміру процентної ставки за користування кредитом без дотримання передбаченої Кредитним договором процедури, судом першої інстанції вірно розцінено як зміна умов основного зобов`язання, яка потягла збільшення обсягу відповідальності Поручителя. В цьому випадку, у відповідність до вимог частини 1 статті 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни зобов`язання без згоди Поручителя. Основним змістом такої згоди має бути чітко виражена воля Поручителя. Ця згода має бути повною, прямою, конкретизованою і беззастережною.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про доведеність факту підвищення процентної ставки без належного повідомлення відповідача, при цьому поручитель також не отримував листа вимоги з інформацією щодо збільшення процентної ставки, та не надавав своєї згоди щодо збільшення процентної ставки, згідно вимог п.2.1 Договору поруки. Отже, зростання процентної ставки значно збільшило обсяг відповідальності поручителя.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, та задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою

Аналогічного за змістом висновку щодо застосування?положень частини першої?статті 559 ЦК України дійшов?Верховний Суд у постанові від 26 травня 2020 року у справі №910/13109/18, та у постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 569/8360/16-ц.

Згідно п.п. 1-3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Також, на підставі положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів доходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму судового збору, пропорційно задоволених позовних вимог, у загальному розмірі 26 680, 24 гривень.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2017 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Постановити у цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (, адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) заборгованість за кредитним договором № 0 від 16 травня 2007 року у розмірі 51 939, 70 швейцарських франків, яка складається із тіла кредиту у сумі 48 853 швейцарських франків та заборгованості за процентами у розмірі 3 086, 70 швейцарських франків, і 4 300, 04 гривень заборгованості по пені, що складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 2 123, 06 грн., та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентамии у розмірі 2 176, 98 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (, адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) суму судового збору, пропорційно задоволених позовних вимог, у загальному розмірі 26 680, 24 гривень.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 15 березня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе