Справа №443/2181/18
Провадження №2/443/277/21
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

12 березня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 (позивачка) подала до суду позов до ОСОБА_2 (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь 21 500,00 грн основного боргу, 7 962,95 грн інфляційних, 1 749,89 грн три відсотка річних, що сумарно становить 31 212,84 грн та судові витрати в сумі 704,80 грн.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що 18.08.2015 між нею та відповідачем укладено договір оренди квартири, відповідно до якого вона передала відповідачу у тимчасове платне користування двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач зобов`язався своєчасно вносити орендну плату у розмірі 6 000,00 грн щомісячно. Відповідач прийняв у тимчасове платне користування квартиру, що підтверджується актом прийому-передачі майна від 18.08.2015. Відповідач користувався та проживав у квартирі до 01.04.2016, відтак загальна вартість орендної плати за вказаний період становить 44 600,00 грн, з яких відповідач сплатив їй 23 100,00 грн. Заборгованість за орендну плату ОСОБА_2 перед нею становить 21 500,00 грн, починаючи з 01.04.2016. Відповідач виселився з вказаної квартири, однак заборгованість за оренду квартири не погасив. Написав розписку, відповідно до якої підтвердив свою заборгованість у розмірі 21 500,00 грн та зобов`язався повернути її у строк до 01.05.2016. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, відтак за період з 01.04.2016 до 17.12.2018 за невчасне погашення боргу інфляційні становлять 7 962,95 грн, а 3% річних становить 1 749,89 грн.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, просить позов задовольнити повністю.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

Заяви та клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивачки подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки (а.с.39).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 21.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.27-28).

Ухвалою судового засідання від 03.11.2020 відкладено розгляд справи (а.с.32).

Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/2181/18 відповідача ОСОБА_2 (а.с.33, 34, 35).

Ухвалою судового засідання від 12.03.2021 судом постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.42).

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до договору оренди квартири від 18.08.2015 ОСОБА_1 (орендодавець) передає, а ОСОБА_2 (орендар) приймає в тимчасове платне користування для проживання двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (п.1.1. договору). Орендна плата складає 6 000,00 грн за місяць (п.4.1. договору). Орендар вносить плату за оренду до 18 числа кожного поточного місяця авансом (п.4.2 договору). Обов`язком орендодавця є передача ключів від квартири та квартиру для вільного користування орендарю в день укладення договору та здійснення першого розрахунку за ним (пп.2.1.1. п.2.1. договору). Обов`язком орендаря є своєчасне внесення орендної плати та плати за комунальні послуги згідно з п.4 даного договору (пп.2.3.1. п.2.3. договору) (а.с.5-7).

Згідно з актом прийому-передачі майна від 18.08.2015 ОСОБА_1 передає, а ОСОБА_2 приймає у тимчасове платне користування приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Розпискою встановлено, що ОСОБА_2 зобов`язується віддати суму в розмірі 21 500,00 грн ОСОБА_1 в найближчий термін до 01.05.2016 (а.с.9).

Відповідно до розрахунку основна сума заборгованості за договором з 01.04.2016 до 17.12.2018 становить 21 500,00 грн, інфляційні витрати (інфляційне збільшення) становить 7 962,95 грн, 3% річних становить 1 749,89 грн. Загальна заборгованість становить 31 212,84 грн (а.с.4).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням орендарем ( ОСОБА_2 ) взятих на себе зобов`язань перед орендодавцем ( ОСОБА_1 ) за договором оренди квартири, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з приписом частини 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Приписами частин 1 та 2 статті 763 ЦК України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Згідно з положеннями частин 1 та 3 статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Приписами частини 1 статті 811 ЦК України передбачено, що договір найму житла укладається у письмовій формі.

Відповідно до частини 3 статті 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Згідно з положеннями частин 1 та 3 статті 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла.

Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років (частина 1 статті 821 ЦК України).

Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18.08.2015 уклали договір оренди квартири, у зв`язку з чим між ними виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків.

Сторони узгодили між собою істотні умови цього договору, зокрема предмет та ціну договору (орендну плату), а також передбачили у ньому їх права та обов`язки і умови передачі та повернення орендованої квартири. Поставивши свої підписи у цьому договорі сторони взяли на себе зобов`язання належного його виконання.

ОСОБА_1 належним чином виконала взятий на себе обов`язок за договір оренди квартири, а саме: передала ОСОБА_2 ключі та квартиру в оренду, про що свідчить наявний в матеріалах справи акт прийому-передачі майна від 18.05.2015.

Однак, відповідач, будучи обізнаним про умови та порядок сплати орендної плати за користування квартирою взятих на себе обов`язків як наймач не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість з орендної плати у сумі 21 500,00 грн.

Надаючи оцінку аргументам позивачки суд вважає такі обґрунтованими. Так, наявна у матеріалах справи розписка, написана ОСОБА_2 , на переконання суду, слугує доказом наявності заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 у сумі 21 500,00 грн. Зазначена сума заборгованості є тотожною сумі, на яку покликається позивачка як на суму заборгованості з орендної плати. Підстав сумніватися у обґрунтованості зазначеної суми у суду немає.

Щодо аргументів позивачки про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних суд зауважує, що статтею 625 ЦК України передбачено право вимоги кредитора у боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України, а тому аргументи позивачки щодо застосування до відповідача цієї норми як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання є обґрунтованим.

Надаючи оцінку розрахункам позивачки щодо інфляційних збитків та трьох процентів річних суд доходить переконання, що такі проведені у визначеному порядку із застосуванням вірних формул та показників індексу інфляції, а тому сумнівів у своїй правильності не викликають. З огляду на викладене інфляційні втрати у сумі 7 962,95 грн та три проценти річних у сумі 1 749,89 грн підлягають стягненню повністю.

Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування квартирою у сумі 21 500,00 грн, інфляційні втрати у сумі 7 962,95 грн та три проценти річних у сумі 1 749,89 грн, а всього 31 212,84 грн.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 704,80 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у повному обсязі.

На підставі статей 11, 207, 526, 598, 599, 611, 625, 626, 628, 638, 759, 762, 763, 810, 811, 815, 820 ЦК України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 21 500,00 грн, інфляційні втрати у сумі 7 962,95 грн та три проценти річних у сумі 1 749,89 грн, а всього 31 212 (тридцять одну тисячу двісті дванадцять) грн 84 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення 12 березня 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів