ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1625/20
Провадження №2/477/127/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.

за участі секретаря судових засідань Спіркіної М.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, ОСОБА_2

та визнання права власності на земельну ділянку

в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку, загальною площею 6,11 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Воскресенської селищної (Калинівської сільської) ради Вітовського району Миколаївської області, що належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №011973, виданого Калинівською сільської радою Жовтневого району Миколаївської області 11 грудня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №601.

В обґрунтування позову вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловікОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається зі спірної земельної ділянки. У визначений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Берднікової А.Ю. з питання прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак нотаріус відмовила їй в оформленні спадщини у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно та наявністю іншого спадкоємця. У зв`язку з тим, що у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав та просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків, які в подальшому усунуті 14 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

У грудні 2020 року позивач, не змінюючи підстав і предмету позову, уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 3,0015 га та 3,1124 га з кадастровими номерами :03:000:0346 та :03:000:0347 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Воскресенської селищної (Калинівської сільської) ради Вітовського району Миколаївської області, що належали померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №011973, виданого Калинівською сільської радою Жовтневого району Миколаївської області 11 грудня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №601.

Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_2 та відкладено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання 04 березня 2021 року позивач не з`явилась, надіслала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Відповідач Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в підготовче судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, позов визнали повністю та не заперечували щодо його задоволення.

Співвідповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Складання повного рішення судом відкладено до 15 березня 2021 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10 січня 2020 року, виданого виконкомом Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області (а.с.7).

Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про шлюб від 10 липня 2009 року серії НОМЕР_1 , перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про народження від 01 квітня 1986 року серії НОМЕР_2 відповідач ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_3 (а.с.60).

У відповідності до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 31 серпня 2020 року №1-998 на день відкриття спадщини, тобто на 09 січня 2020 року разом з спадкодавцем ОСОБА_3 за однією адресою були зареєстровані за місцем проживання його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 (а.с.8).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).

Відповідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

23 січня 2020 року позивач ОСОБА_1 у межах строків, передбачених статтею 1270 ЦК України, подала заяву приватному нотаріусу Вітовського районного нотаріального округу Бердніковій А.Ю. про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті чоловіка ОСОБА_3 за законом (а.с.54).

Як убачається з матеріалів спадкової справи №7/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 інші спадкоємці, крім позивача, із заявами про прийняття спадщини чи відмови від неї не зверталися.

Відповідно до акту про не проживання осіб за місцем реєстрації від 20 січня 2021 року відповідач ОСОБА_2 не проживає з 2017 року за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 (а.с.71).

Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в постанові від 21 жовтня 2020 року в справі № 569/15147/17 сформулював правову позицію, яка зводиться до наступного.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Як установлено в судовому засіданні та підтверджується дослідженими доказами, відповідач ОСОБА_2 хоча й був зареєстрований за однією адресою з спадкодавцем ОСОБА_3 , однак фактично разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав.

Оскільки законодавство не визначає факт реєстрації за місцем проживання спадкоємця разом з спадкодавцем як єдину умову для прийняття спадщини, з урахуванням установлених у судовому засіданні фактів, суд дійшов висновку про не прийняття спадщини у виді спірного нерухомого майна після смерті батька відповідачем ОСОБА_2 .

Отже, в силу частини першої статті 1261, статей 1268, 1269 ЦК України єдиною спадкоємицею першої черги за законом майна померлого ОСОБА_3 , яка прийняла всю спадщину після його смерті та набула право на все спадкове майно є дружина померлого позивач ОСОБА_1 .

До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Згідно Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-ХІ «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Вітовський район Миколаївської області та утворено в Миколаївській області Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно інформації, що міститься на офіційному веб-порталі Мін`юсту України (он-лайн сервіс отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) припинено державну реєстрацію Калинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області як юридичної особи (режим доступу: https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search).

Загальновідомою інформацією місцевого значення є те, що територія колишньої Калинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області увійшла до меж Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області.

Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №011973, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №601, ОСОБА_3 належала земельна ділянка загальною площею 6,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Калинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області (а.с.17).

За планом зовнішніх меж, що відображений у зазначеному вище державному акті на право приватної власності на землю, спадкова земельна ділянка складається з двох ділянок.

Вартість спірних земельних ділянок, згідно звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки від 11 грудня 2020 року становить 91650,00 грн (а.с.72).

Оформлення спадщини позивачем позасудовим шляхом неможливе, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Берднікової А.Ю. від 10 грудня 2020 року (а.с.39).

Зі змісту вказаної відмови вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне спадкове майно неможлива, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа та наявний інший спадкоємець, який прийняв спадщину.

Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №011973, яким посвідчено право власності на спадкове майно втрачено, що підтверджується оголошенням, розміщеним в газеті «Вісник Жовтневщини» у №45-6495 від 07 листопада 2020 року (а.с.64).

Згідно частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до частини третьої статті 15 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначено статтею 49 ЦПК України, зокрема, пунктом 1 частини першої передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно заяви Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 11 лютого 2021 року №490/02-54 та заяви ОСОБА_2 від 18 лютого 2021 року відповідач та співвідповідач визнали позов повністю.

Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На думку суду, визнання відповідачем та співвідповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому судом приймається.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту,передбачених статтею 16 ЦК України.

Згідно частини дев`ятої статті 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 200, 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельні ділянки площею 3,0015 га з кадастровим номером :03:000:0346 та 3,1124 га з кадастровим номером :03:000:0347 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Воскресенської селищної (Калинівської сільської) ради Миколаївського (Жовтневого, Вітовського) району Миколаївської області, що належали померлому ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №011973, виданого Калинівською сільської радою Жовтневого району Миколаївської області 11 грудня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №601.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області, 57210, смт. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області, вул. Соборна, 86, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 04376682;

співвідповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 15 березня 2021 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО