ПОСТАНОВА

Іменем України

16 березня 2021 року м. Кропивницький

справа № 390/1313/20

провадження № 22-ц/4809/455/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області (суддя Гершкул І. М.) від 10 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та кошти на її, матері дитини, утримання до досягнення дитини трирічного віку.

Позовна заява обґрунтована тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах у яких 2019 року в них народилася дочка ОСОБА_3 . ОСОБА_4 вони з відповідачем проживають окремо один від одного, а їхня дочка проживає з позивачкою. Відповідач дитиною не цікавиться, але за законом він повинен брати участь у її вихованні та утриманні. Він фізично здоровий і працездатний, має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини.

Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, працювати не має можливості, отримує державну соціальну допомогу, але цих коштів на утримання дитини і її не достатньо. Вона вважає, що відповідач повинен сплачувати їй аліменти до досягнення їх дочкою трирічного віку у розмірі визначеного законодавством прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З таких підстав позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання їхньої малолітньої дочки ОСОБА_5 у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму, до досягнення нею повноліття, а також аліменти на своє утримання у розмірі 2197 грн до досягнення дочкою трирічного віку.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково, а саме: суд ухвалив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на користь дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 жовтня 2020 року та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її отримання у розмірі 1250 грн починаючи стягнення з 06 жовтня 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд виходив з того, що позов про стягнення аліментів на дитину повністю доведений і обґрунтований.

Щодо стягнення аліментів на утримання позивачки, то суд вважав вимоги позивачки правомірними, але з урахуванням розміру доведеного щомісячного заробітку відповідача та його обов`язку сплачувати аліменти на дитину, суд визначив розмір аліментів на утримання позивачки у розмірі 1250 грн щомісячно.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, просила частково скасувати рішення від 10 грудня 2020 року та ухвалити нове, яким задовольнити її позов повністю.

Так позивачка не погоджується з рішенням суду в частині присудженого їй розміру аліментів на її утримання. Вона не згодна з наданою судом оцінкою доказів, якими доводила майновий стан відповідача та його спроможність сплачувати аліменти на тримання дитини і її утримання у зазначеному в позовній заяві розмірі. Позивачка вважає, що суд не врахував витрати відповідача та спосіб життя, які характеризують його дійсний майновий стан, який не залежить від рівня поточного трудового доходу. Крім того, суд проігнорував її усне клопотання про витребування доказу, а саме реєстру грошових надходжень на ім`я відповідача у ТОВ «Нова пошта» від продажу ним товару на суму 220000 грн.

Відповідач рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржував.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

ОСОБА_2 надав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому він зазначив, що рішення суду в частині стягнення з нього аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років є обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи. На його думку, суд дав правильну оцінку доказам у справі, правильно встановив обставини справи і дійшов обґрунтованого і об`єктивного висновку про наявність у нього можливості надавати матеріальне утримання позивачці, але у меншому розмір, ніж це просила вона.

Суд першої інстанції встановив такі обставини справи

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , являється дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , сторін у цій справі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають окремо, у спільному шлюбі не перебувають, їхня малолітня дочка ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою.

ОСОБА_2 з 17 листопада 2020 року працює техніком з підготовки технічної документації у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , з окладом 5000 грн.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У цій справі суд першої інстанції ухвалив рішення стосовно двох самостійних позовних вимог: 1) про стягнення аліментів на дитину; 2) про стягнення аліментів на матір дитини до досягнення дитиною трирічного віку.

Це рішення, в частині стягнення аліментів на утримання дитини, ніким не було оскаржено, а тому суд апеляційної інстанції його законність і обґрунтованість в неоскарженій частині не перевіряє.

В апеляційній скарзі позивачка просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване нею рішення суду лише щодо стягнення аліментів на її утримання та ухвалити нове, яким задовольнити її позовну вимогу в повному обсязі, тобто присудити їй з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 2197 грн до моменту досягнення їх з відповідачем дитиною ОСОБА_5 трирічного віку.

При цьому вона не ставить під сумнів правильність визначеного судом першої інстанції характеру правовідносин сторін, стосовно яких між ними виник спір, та правильність визначення судом норм права, які підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Доводи апеляційної скарги стосуються неправильності встановлення судом майнового стану відповідача та висновків суду про відсутність у платника аліментів можливості сплачувати їх на утримання позивачки у розмірі 2197 грн.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Частиною 2 статті 91 СК України встановлено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Вказаними нормами законодавства визнається право дружини, з якою проживає дитина (матері дитини), на утримання від чоловіка батька дитини на період до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, але за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до положень частин 1, 2, 9 статті 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Покладаючись на принцип справедливості у питанні визначення розміру аліментів, суд, з урахуванням всіх обставин справи, зобов`язаний досягти домірності між потребами одного з подружжя в утриманні та можливостями другого з них надавати його. Тобто, суд має враховувати інтереси і можливості обох сторін.

Учасниками справи визнається та обставина, що позивачка не працює в теперішній час, а здійснює догляд за дитиною і отримує обумовлену цим соціальну допомогу.

На підставі наданих сторонами й досліджених у судовому засіданні доказів суд встановив, що відповідач працює на посаді техніка з підготовки технічної документації у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 і йому встановлено оклад 5000 грн щомісячно з якого надалі він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Інших джерел заробітку (доходу) відповідача суд не встановив.

Доводи апеляційної скарги, у яких позивачка фактично вказує на приховування відповідачем своїх дійсних статків, не ґрунтується на доказах.

Надані нею докази щодо участі відповідача у цивільній справі про визнання права власності на транспортний засіб та зняття з нього арешту, зображення розміщенні відповідачем у соціальних мережах з музичного концерту, скріншоти особистого електронного листування, оголошення про продаж посівного матеріалу та інші не містять конкретної інформації про отриманий відповідачем дохід та його розмір, а також не містять інформації про здійснені ним витрати та їх невідповідність отриманому доходу.

Суд дотримався встановленого ЦПК України порядку дослідження доказів, надав власну об`єктивну оцінку наданим сторонами доказам, навів мотиви відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність наданої судом оцінки доказів та правильність встановлення судом обставин, які мають значення для цієї справи.

Щодо твердження позивачки про залишення без розгляду її усного клопотання про витребування від ТОВ «Нова пошта» реєстру грошових надходжень на ім`я відповідача, то колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч. 2 ст. 182 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Позивачка стверджувала, що вона заявила суду клопотання про витребування доказів усно в судовому засіданні 10 грудня 2020 року, тобто безпосередньо перед завершенням судом розгляду справи.

Відповідно до положень частин 1 та 4 ст. 247 ЦПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Технічний запис судового засідання є додатком до протоколу судового засідання і після закінчення судового засідання приєднується до матеріалів справи.

Як вбачається зі звукозапису судового засідання (який міститься на оптичному диску що доданий до протоколу судового засідання), надаючи додаткові пояснення по справі позивачка зазначила, що, на її думку, відповідач заробив від продажу посівного матеріалу 220000 грн, що у випадку заперечень з його боку цих обставин, може бути підтверджено шляхом отримання даних від ТОВ «Нова пошта».

Відповідач визнав, що він на прохання третьої особи розміщував у мережі Інтернет оголошення про продаж насіння соняшнику, але це майно йому не належить, як і кошти отримані від його продажу До того ж він зміг продати незначну кількість насіння.

Клопотання (адресоване суду прохання) про витребування доказів від ТОВ «Нова пошта» про переказ коштів на ім`я відповідача позивачка не заявляла.

Не зафіксоване таке клопотання і в протоколі судового засідання за 10 грудня 2020 року (с. 80 81).

Зауважень щодо повноти та правильності фіксації судового засідання позивачка не подавала.

Отже, її твердження, що суд проігнорував усне клопотання про витребування доказів спростовується матеріалами фіксації судового засідання згідно з якими позивачка не просила суд про таке.

Навіть якби 10 грудня 2020 року позивачка таке клопотання заявила, то воно було б заявлене з порушенням строку, встановленого ч. 2 ст. 83 ЦПК України, та за відсутності обґрунтування неможливості його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї, суд мав би залишити його без задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно та правильно встановив обставини, що мають значення для справи.

Оскаржуване рішення суду щодо розміру аліментів на утримання позивачки відповідає встановленим судом фактам у цій справі та нормам закону, які застосовуються до правовідносин сторін, і є справедливим.

Апеляційна скарга зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, але не містить доводів, які б спростовували правильність висновків суду та давали б підстави вважати, що визначений судом розмір аліментів явно не відповідає співвідношенню потреб позивачки в утриманні та можливостей відповідача його надавати.

Місцевий суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 16 березня 2021 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді А. М. Головань

С. І. Мурашко