ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1683/21 Справа № 199/9229/19 Суддя у 1-й інстанції - Богун О.О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року

по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровська міська рада, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2019 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровська міська рада, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровська міська рада, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснено заявнику його право звернення до суду із заявою в порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року у справі №199/9229/19 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення заінтересовані особи: Дніпровська міська рада, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради.

Як вбачається з поданої заяви ОСОБА_1 просить встановити факт того, що поштова та юридична адреси будинку по АДРЕСА_1 , де був вселений на підставі ордеру, зареєстрований та проживає ОСОБА_1 , є будинок АДРЕСА_1 , для приватизації ОСОБА_1 зазначеного будинку та подальшої державної реєстрації права власності останнім на цей будинок.

Частиною другою ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що з заяви фактично вбачається спір про право.

Доводи апеляційної скарги, що у даному випадку не існує спору про право, оскільки, єдиною метою звернення ОСОБА_1 до суду є зазначені у документах по-різному номер будинку АДРЕСА_2 або АДРЕСА_3 , що необхідно для встановлення юридичного факту поштової та юридичної адреси будинку де він зареєстрований і проживає, а не визнання чи оспорювання права, колегія суддів ставиться критично, оскільки факт, який просить установити ОСОБА_1 не має безспірного характеру.

Крім того, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова