Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2021 Справа №607/21588/20

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Киреньки Г. Я.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката Печеного О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, а саме кімнати АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 грудня 2016 року ним отримано ордер № 8 на право зайняття із сім`єю з трьох осіб житлової площі в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 16,0 кв.м., який виданий Регіональною філією «Львівської залізниці» ПАТ «Українська залізниця». Ордер виданий на склад сім`ї ОСОБА_1 , 1959 р.н. (наймач), ОСОБА_2 , 1959 р.н. (дружина), ОСОБА_3 , 1988 р.н. (син). 03 квітня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 був розірваний шлюб. З моменту отримання ордеру № 8 позивач проживає сам, відповідачі протягом останніх чотирьох років не проживають за вказаною адресою, їхні речі та майно у вказаному житловому приміщенні відсутні. Жодних коштів на оплату комунальних послуг вони не надають, станом на сьогодні їх місцезнаходження ОСОБА_1 невідоме. За вказаних обставин, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням кімнатою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

10 лютого 2021 року суд протокольною ухвалою без видалення в нарадчу кімнату закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Печений О. П. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд задовольнити. Додатково повідомили суду, що причиною звернення позивача із позовною заявою до суду стало те, що оплата комунальних послуг залежить від кількості зареєстрованих осіб у кімнаті, а тому на нього лягає велике фінансове навантаження. Відповідачам перешкоди у користуванні жилим приміщенням не чиняться.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справ повідомлялися завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подали.

Попередньо відповідач ОСОБА_3 через представника ОСОБА_4 звертався до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Позовних вимог щодо своєї особи не визнає та просить відмовити в їх задоволенні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що проживає за адресою АДРЕСА_3 з 2017 року. З цього часу ніколи відповідачів не бачила, вони жодного разу не приходили та не проживали у кімнаті АДРЕСА_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що він проживає за адресою АДРЕСА_4 з 2016 року по сусідству з позивачем. З відповідачами свідок не знайомий, жодного разу з часу вселення у кімнату їх не бачив, конфліктів між сторонами не спостерігав також.

Суд, заслухавши позивача та його представника, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне.

15 грудня 2016 року ОСОБА_1 виданий ордер № 8 на прав зайняття із сім`єю з 3 осіб жилої площі на АДРЕСА_2 , житловою площею 16,0 кв.м. Ордер видано на підставі постанови керівництва регіональної філії «Львівська залізниця» № П4/4 від 02 листопада 2016 року. Склад сім`ї: ОСОБА_1 , 1959 р.н. (наймач), ОСОБА_2 , 1959 р.н. (дружина), ОСОБА_3 , 1988 р.н. (син).

Відповідно до довідок № 32 та № 108 від 21 лютого 2020 року, 11 листопада 2020 року, виданих ОСОБА_1 він дійсно проживає в АДРЕСА_2 , склад його сім`ї: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (наймач), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дружина), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син).

З акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 20 лютого 2020 року комісією, слідує, в ході комісійного обстеження квартири АДРЕСА_5 виявлено, що ОСОБА_2 колишня дружина, ОСОБА_7 син зареєстровані, але не проживають за даною адресою, про що розписалися свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Як слідує з акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 14 липня 2020 року комісією в ході комісійного обстеження квартири АДРЕСА_5 виявлено, що ОСОБА_2 колишня дружина, ОСОБА_7 син зареєстровані, але не проживають за даною адресою, про що розписалися свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 .

Відповідно до акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 11 листопада 2020 року комісією в ході комісійного обстеження квартири АДРЕСА_5 виявлено, що ОСОБА_2 колишня дружина, ОСОБА_7 син зареєстровані, але не проживають за даною адресою, про що розписалися свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 .

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 03 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано.

Відтак, в судовому засіданні були підтверджені доводи позивача про те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у кімнаті АДРЕСА_1 не проживають більше шести місяців без поважних причин, оплату комунальних послуг та інших обов`язкових платежів не проводять. Будьяких перешкод, які б чинилися відповідачам у користуванні цим майном в судовому засіданні не встановлено.

З встановлених обставин, вбачається, що для врегулювання спірних правовідносин, які виникли між сторонами, не підлягають застосуванню приписи статей 391 та 405 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 є орендарем кімнати АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером № 8 на право зайняття із сім`єю з 3 осіб жилої площі на АДРЕСА_2 , житловою площею 16,0 кв.м., виданим 16 грудня 2016 року позивачу.

В силу встановлених судом обставин до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно з ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Отже, згідно вимог статей 71, 72 ЖК УРСР є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16.

Як вбачається із матеріалів справи будь-яких поважних причин тривалого, більше шести місяців не проживання відповідачів у кімнаті АДРЕСА_1 не встановлено. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили інтерес до житла, в якому зареєстроване їхнє місце проживання, а тому втратили право користування даним жилим приміщенням.

Відтак, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням кімнатою АДРЕСА_1 .

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням кімнатою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 ;

Відповідач: ОСОБА_7 ,адреса місця реєстрації: АДРЕСА_7 .

Повний текст рішення суду складено 09 березня 2021 року.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська