справа №367/7693/20
головуючий у суді І інстанції Саранюк Л.П.
провадження № 22-ц/824/4758/2021
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Сидоренко А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировичана ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 листопада 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович звернувся до суду із поданням, згідно якого просив суд тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу, до виконання зобов`язань по виконавчому провадженню №63141384 з примусового виконання виконавчого листа №202/7984/14-ц, виданого 04 квітня 2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором №VL 884 від 11 червня 2008 року у сумі 726629 грн 70 коп., яка складається з: 556232 грн 46 коп.- заборгованість за відсотками, 170397 грн 24 коп. - пеня та судовий збір у розмірі 1827 грн. Всього підлягає стягненню 728456,70 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 листопада 2020 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення подання.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України боржник на протязі з 07 квітня 2019 року та по 24 серпня 2020 року перетинав державний кордон України на в`їзд 52 рази.

Вважає, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду та не вчиняє жодних дій, спрямованих на таке виконання у виконавчому провадженні, ігнорує виклики та вимоги приватного виконавця та має реальну можливість виїхати за межі території України не беручи до уваги боргові зобов`язання.

Зазначав, що станом на момент подачі вказаного подання відсутні докази того, що ОСОБА_1 вчиняв будь-які дії щодо погашення заборгованості за виконавчими документами. Разом з тим, відсутні докази наявності об`єктивних причин невиконання судового рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

У судовому засіданні апеляційного суду представник приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В.- адвокат Кінащук С.П. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник за довіреністю АТ КБ «Приватбанк» - Штронда А.М. також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. - адвоката Кінащука С.П. та представника стягувача Штронди А.М. , з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем не надано до суду доказів, які б свідчили, що боржник належним чином повідомлений про існування виконавчого провадження та ухиляється від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 вказаного Закону України встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положення ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.3 ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Оскільки, відповідно до положень статті 441 ЦПК України подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів не відповідає вимогам законодавства.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. перебуває виконавче провадження за №63141384 від 25 вересня 2020 року відносно боржника ОСОБА_1 .

Виконавче провадження відкрито відповідно до виконавчого листа за

№ 202/7984/14-ц, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року, про стягнення з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь стягувача Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № VL 884 від 11 червня

2008 року у сумі 726 629 грн коп. з кожного, яка складається з: 556232 грн 46 коп.- заборгованість за відсотками та 170397 грн 24 коп.- пеня.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного Акціонерного Товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір по 1827 гривень з кожного. Всього підлягає стягненню 728 456,70 грн.

За вищезазначеним виконавчим провадженням за № 63141384 боржником є - ОСОБА_1 (громадянин України, зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідно до статей 3, 4, 26-27 Закону «Про виконавче провадження» (далі Закон), приватним виконавцем Говоровим П.В. була винесена постанова про відкриття відповідного виконавчого провадження та зобов`язано боржника - ОСОБА_1 протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про доходи та майно за встановленою Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 за № 489/20802 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 № 2832/5 формою (додаток 1) та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно супровідного листа від 25 вересня 2020 року №23415 приватним виконавцем Говоровим П.В. було направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику ОСОБА_1 для виконання за адресою вказаною у виконавчих документах: АДРЕСА_1 .

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак, будь-яких даних про те, що вказана постанова про відкриття виконавчого провадження на виконання вимог абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» була направлена та отримана боржником матеріали справи не містять.

25 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області була винесена постанова про арешт майна боржника.

У відповідності до постанови від 25 вересня 2020 року був накладений арешт на все нерухоме майно, а саме :

1)1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 44.0 кв. метри РНМ 25039983, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1. 2 )1/2 частина нежитлового приміщення, загальною площею 198,5 кв. метрів РМН 26795862, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім того, 25 вересня 2020 року, приватним виконавцем Говоровим П.В. була винесена постанова про арешт коштів боржника та направлена до відповідних фінансових установ для подальшого виконання.

25 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області на адресу боржника ОСОБА_1 був направлений виклик, котрий був зареєстрований за № 23483.

Приватний виконавець вказував, що боржник ОСОБА_1 , проігнорував вказаний виклик та у визначений день, а саме на 08 жовтня 2020 року не з`явився до офісного приміщення на 11.00 годину.

Разом з тим, доказів направлення постанови про арешт майна та коштів боржника, а також виклик приватного виконавця та отримання указаних документів боржником матеріали справи не містять.

Судом встановлено, що 25 вересня 2020 року приватним виконавцем Говоровим П.В. був направлений відповідний запит до Регіонального сервісного центру МВС України в Київської області, в Головне управління Держгеокадастру у Київській області, в Регіональний сервісний центр МВС України у Черкаській області, в Головне управління Держпраці у Київській області, в Державну службу морського та річкового транспорту України, в Головне управління Держпродспожив служби в Київській області.

Крім того, у відповідності до вимог чинного законодавства України приватним виконавцем 25 вересня 2020 року були зроблені відповідні запити до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у місті Києві та Київської області та до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

28 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. був накладений арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , а саме у банківських установах : АТ «Банк Альянс» та АТ « Газкомбанк».

У відповідності до відповіді Пенсійного фонду України стосовно осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно - правовими договорами від 25 вересня 2020 року, боржник ОСОБА_1 працює у ТОВ «Лебідь- Гарант», адвокатське об`єднання «ГороЛігал», ТОВ «Стратег», ТОВ НВКФ «Аврора Ко ЛТД», TOB « КЛЕА СПОРТ 2».

На адресу зазначених підприємств 30 вересня 2020 року були направлені постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника.

Боржник - ОСОБА_1 у відповідності до відповіді Баришівської селищної ради Київської області зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до відповіді Центрального Міжрегіонального Управління Державної Міграційної служби у м. Києві та Київській області від 21 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортами громадянина України для виїзду за кордон, серії НОМЕР_2 , виданий 19 травня 2016 року (орган, що видав 8030) та серії НОМЕР_3, виданий 22 грудня 2018 року (орган, що видав 8089).

Крім того, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником зареєстроване наступне майно: 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 44.0 кв. метри РНМ 25039983, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . та 1/2 частина нежитлового приміщення, загальною площею 198,5 кв. метри РМН 26795862, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

28 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було отримано відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України, у відповідності до якої боржник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на протязі з 07 квітня 2019 року та по 24 серпня 2020 року перетинав державний кордон України на в`їзд та виїзд 52 рази.

06 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. була винесена постанова про опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 . У відповідності до цього було описано та накладено арешт на все майно боржника.

Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. відповідно до постанови від 10 листопада 2020 року був призначений суб`єкт оціночної діяльності, та у відповідності до вимог законодавства України був наданий звіт, серії КВ № 20201110/06 від 10 листопада 2020 року про незалежну експертну оцінки вартості Ѕ частини нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Вартість нежитлового приміщення склала 474 010,06 грн.

18 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. була підготовлена заявка на реалізацію арештованого майна в рамках виконавчого провадження № 63141384 до ДП «СЕТАМ».

Форма реалізації арештованого майна (електронні торги).

У відповідності до висновку про вартість нерухомого майна від 10 листопада 2020 року вартість арештованого майна складає 474 010,06 грн, заборгованість за кредитними відносинами складає 728 456,70 грн, фактично, різниця між подальшою реалізацією та самим кредитом, отриманим в ПАТ комерційний банк «ПРИВАТБАНК» складає 254 386,10 гривень, котрі боржник ОСОБА_1 не бажає погашати.

Іншого рухомого та нерухомого майна та грошових коштів у боржника не виявлено.

Таким чином, приватним виконавцем доведено, що станом на час звернення його з цим подання до суду заборгованість за виконавчими документами боржником не погашено.

Звертаючись до суду з даним поданням, приватний виконавець Говоров П.В. вказував на те, що боржник ОСОБА_1 боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду та не вчиняє жодних дій, спрямованих на таке виконання у виконавчому провадженні, ігнорує виклики та вимоги приватного виконавця та має реальну можливість виїхати за межі території України не беручи до уваги боргові зобов`язання.

Разом з тим, доказів, які свідчать про навмисне чи інше свідоме невиконання боржником рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню, приватним виконавцем не надано.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. згадуване вище рішення європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 124 і згадуване вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии"» § 35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, § 60).

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Звертаючись з поданням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, приватний виконавець направив до суду подання, копію матеріалів виконавчого провадження без надання будь-яких доказів про повідомлення боржника ОСОБА_1 щодо відкриття провадження.

В даному конкретному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії ОСОБА_1 , які свідчать про ухилення від виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року, а також враховуючи, що додані до подання матеріали зведеного виконавчого провадження не підтверджують факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати ОСОБА_1 таким, що свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов`язань.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 25 листопада 2020 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 березня 2021 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба