Ухвала

15 березня 2021 року

місто Київ

справа № 308/7037/17

провадження № 61-3546ск21

Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. вивчив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 березня 2021 року звернувся із застосуванням засобів поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити.

Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Щодо розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги, Верховний Суд констатує таке.

На порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у повному обсязі.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до змісту рішень судів першої та апеляційної інстанції пред`явлений первісний позов містить вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості за розпискою у розмірі, з урахуванням уточнень позовних вимог позовних вимог: борг - 20 000, 00 дол. США, 3 % річних від простроченої суми - 2 825, 75 дол. США та пені - 21 083, 29 дол. США.

Також зустрічний позов містить вимогу немайнового характеру про визнання правочину удаваним.

До касаційної скарги додано докази на підтвердження сплати судового збору у розмірі 1 536, 80 грн за вимоги зустрічного позову немайнового характеру.

Судові рішення першої та апеляційної інстанцій оскаржуються заявником повністю.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилом статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1 600 гривень.

Враховуючи наведені положення Закону України «Про судовий збір», Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», ціну позову первісного позову, сума судового збору за подання такого позову у 2017 році становила за максимальною ставкою - 8 000, 00 грн, а за подання касаційної скарги становить 16 000, 00 грн.

У касаційній скарзі заявник просить відстрочити сплату судового збору у розмірі 16 000, 00 грн до 01 червня 2021 року, посилаючись на те, що не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а тому не має можливості сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, § 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, § 111).

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:

а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Проте, доводи заявника про неможливість здійснити сплату судового збору за відсутності доходів Верховний Суд визнає необґрунтованими та такими, що не підтвердженні письмовими доказами.

Надана ОСОБА_1 довідка від 01 березня 2021 року, засвідчена підписом старости с. Сторожниця Словян І. С. та скріплена печаткою Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області із відомостями про те, що ОСОБА_1 не працює і не працював, трудової книжки не має і не мав, суперечить доводам заявника проте, що він тимчасово не працює, трудова книжка знаходиться у нього.

Також суд касаційної інстанції констатує, що доводи заявника про скрутний майновий стан та наявність утриманців (трьох неповнолітніх дітей) є недоведеними та суперечливими.

Отже, ураховуючи, що заявником належно не обґрунтовано доводи на підтвердження підстав відстрочення сплати судового збору, Верховний Суд визнає обов`язок заявника здійснити доплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 16 000, 00 грн або подати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, або навести інші обґрунтовані доводи та подати докази на підтвердження підстав для відстрочення або розстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Суд роз`яснює, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять дніввід моменту отримання копії цієї ухвали суду.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний