1Справа № 335/2877/21 2/335/1616/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2021 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України,
17.03.2021 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Як роз`яснено у п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», документи про сплату судового збору подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (п. 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 року № 22(зі змінами).
Однак при зверненні до суду позивачем долучено до матеріалів позову документ, що не відповідає вищенаведеним вимогам щодо оформлення документів, які підтверджують оплату позивачем судового збору (відсутня печатка установи банку, підпису виконавця банку та відмітка про дату виконання платіжного доручення), що викликає у суду сумнів оплати позивачем судового збору.
Крім того, відповідно до доданого до позову платіжного доручення від 29.11.2020 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 102 грн., будь-яких підтверджень що матеріали цивільної справи були здані на пошту у 2020 році суду не надано.
Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подається юридичною особою, складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня встановлено в розмірі 2 270 гривень.
Отже, звертаючись з вказаним позовом до суду позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. Разом з тим, позивачем судовий збір сплачено в меншому розмірі, а тому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідно доплатити судовий збір в розмірі 2270-2102=168 грн.
В зв`язку з вищевикладеним суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття провадження по справі. Тому позивачу слід усунути вказані недоліки позовної заяви.
Крім того, позивачем долучено до матеріалів позовної заяви розрахунок кредитної заборгованості боржника, підписаний представником Банку, однак підпис не скріплено печаткою Банку, тому такий розрахунок заборгованості не може бути належним доказом на підтвердження його наявності у вказаному позивачем розмірі. Таким чином, позивач має надати суду також і розрахунок заборгованості із підписом бухгалтера Банку, представника Банку, скріплений печаткою Банку.
Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
За приписами ч.ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен заначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Належність засвідчення копій передбачена Національним стандартом України Державної уніфікованої системи документації «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55, а саме, що цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи: постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності. Цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів. Згідно з п. 5.27 вказаної системи передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
Однак всупереч вищевказаним законодавчим нормам не всі, надані позивачем копії письмових доказів, засвідчені належним чином. Зокрема, не засвідчені належним чином розрахунки заборгованості за кредитним договором від 26.01.2017 року № б/н, виписка за договором, довідка про зміну умов кредитування, довідка про видані кредитні картки, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг, а також не засвідчені належним чином всі копії документів, надані для відповідача.
Крім того, позивачем не зазначено посилання на докази на підтвердження того, що Умови та правила надання банківських послуг, долучені позивачем до позовної заяви, були чинними на момент укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитного договору від 26.01.2017 року б/н.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,
Позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без руху.
Надати позивачу термін для усунення недоліків заяви десять днів з дня вручення копії ухвали, роз`яснивши, що у разі не усунення недоліків в установлений судом строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена позивачеві.
Копію ухвали надіслати позивачу для відома.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Макаров