Справа №: 671/414/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2021 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

при секретарі судового засідання Хрупайло Т.В.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка виникла за договором від 16 липня 2008 року (далі Договір) станом на 27 січня 2019 року в сумі 88939 грн. 53 коп., з яких: 25235 грн. 94 коп. заборгованість за тілом кредиту; 16653 грн. 38 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; 42576 грн. 90 коп. - пеня, 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 4223 грн. 31 коп. - штраф (процентна складова). На обґрунтування своїх вимог Банк зазначив, що відповідач ОСОБА_1 16.07.2008 року отримав кредит у сумі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями та в порушення умов кредитного договору зобов`язання за Договором не виконав. Тому, Банк звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.05.2019 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 16.07.2008 року, яка виникла станом на 27.01.2019 року, а саме: 25235 грн. 94 коп. заборгованості за тілом кредиту, 16653 грн. 38 коп. заборгованості за нарахованими відсотками; 250 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина); 4223 грн. 31 коп. штрафу (процентна складова), та 1001 грн. 42 коп. судових витрат. В задоволенні позову в частині стягнення із ОСОБА_1 42576 грн. 90 коп. пені відмовлено.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 03.12.2020 року заочне рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.05.2019 року скасовано і призначено справу до судового засідання в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

22.02.2021 року від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник проти позову заперечила. Зазначила, що відповідач не має боргових зобов`язань перед позивачем. Надані позивачем розрахунок заборгованості, копія заяви б/н від 16.07.2008 року, умови та правила надання банківських послуг не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки розрахунок заборгованості не є первинним обліковим бухгалтерським документом, тому не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. У розрахунку не зазначено на підставі чого та коли відповідачу було піднято ліміт по кредитній картці, оскільки із заяви позичальника вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 2400 грн. Вважає, що копія заяви позичальника від 16.07.2008 року не може підтверджувати існування боргу, оскільки вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) і для укладення договору обов`язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи. У вказаній заяві відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання: не зазначена сума грошових коштів, яку позивач вказує у позові (5000 грн.), відсутні умови про строк надання грошових коштів, обов`язок та строк повернення тієї чи іншої суми. В анкеті-заяві немає домовленості сторін щодо процентів, комісії та штрафних санкцій, а сума кредитного ліміту значно менша ніж заявляє позивач. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача 14.06.2021 року подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором від 16.07.2008 року у розмірі 56899 грн. 30 коп., з яких: 42165 грн. 42 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 14733 грн. 88 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, та судові витрати. На підтвердження зменшених позовних вимог, представник позивача долучила розрахунки заборгованості, в тому числі станом на 23.05.2021 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений (а.с. 165).

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. На адресу суду представник відповідача надіслала письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, а позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.07.2008 року відповідач ОСОБА_1 підписав заяву, виявивши бажання отримати банківські послуги в АТ КБ Приватбанк». У цьому документі зазначено, що відповідач згоден із тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 виявив бажання отримати кредитний ліміт у сумі 2500 грн., і йому встановлено кредитний ліміт у сумі 2400 грн. (а.с. 9).

З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» вбачається, що сторони погодили базову ставку відсотків в місяць 3,0 % в гривні та 2,0 % в доларах США (а.с. 10).

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, заборгованість відповідача перед Банком станом на 23.05.2021 року становить 56899 грн. 30 коп., з яких: 42165 грн.42 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 14733 грн. 88 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України (а.с. 152-153).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В даному випадку, умови кредитного договору, який за своєю суттю є договором приєднання, розробив АТ КБ «Приватбанк». Такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17-ц).

В анкеті-заяві від 16.07.2008 року розмір наданого кредитного ліміту вказано 2400 грн., тоді як позивач зазначає, що відповідач отримав кредит у сумі 5000 грн. Крім того, у згаданій анкеті-заяві процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про обов`язок повернути кошти і встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначено номеру картки та реквізитів карткового рахунку.

Наявний в справі розрахунок заборгованості не може бути доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, та не підтверджує отримання кредиту, видачу кредитної карти, фактичне використання кредитних коштів відповідачем. Він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно, не може підтверджувати здійснення тих чи інших операцій. У разі встановлення існування договірних зобов`язань цей розрахунок може мати лише інформаційний характер для обрахування ціни позову.

Щодо погоджених сторонами умов договору позивач посилається на долучений до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», як на невід`ємну частину кредитного договору. Вказаний документ засвідчений лише підписом позивача, підпис відповідача про ознайомлення саме з цими Умовами та правилами відсутній.

В довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» погоджено базову ставку відсотків в місяць 3,0 %. Однак, з наданих позивачем розрахунків заборгованості слідує, що процентна ставка за кредитним договором становить не 3,0 %, а 3,5 % та 3,4 %. Отже, розмір відсотків позивач нарахував відповідачу всупереч вищенаведених умов договору та належним чином не обґрунтував розмір нарахованих процентів на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України.

Крім того, позивачем не надано доказів, що відповідачу видавалась кредитна картка зі встановленим кредитним лімітом та строк її дії.

Долучені позивачем витяг з Умов та правил, довідка про умови кредитування, розрахунок заборгованості не є беззаперечними доказами отримання та використання кредитних коштів відповідачем, а також достовірно не доводять які саме умови користування кредитною карткою було погоджено з клієнтом.

Вирішуючи дану справу, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, письмово роз`яснив позивачу його процесуальне право подати до суду докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог (а.с. 168-169, 175), зокрема: щодо надання відповідачу ОСОБА_1 , згідно підписаної ним анкети-заяви від 16 липня 2008 року, кредитної картки та строку її дії, виписки по рахунку, належної якості розрахунок заборгованості та розрахунок процентів по ст. 625 ЦК України із зазначенням періоду їх нарахування, докази на підтвердження факту отримання відповідачем кредитного ліміту у розмірі 5000 грн.

Однак, позивач отримавши роз`яснення суду 05.07.2021 року та повторно 09.08.2021 року, не скористався наданим йому правом на подання доказів суду, та не зазначив про наявність причин на підтвердження об`єктивної неможливості подати суду такі докази.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів щодо істотних умові укладеного сторонами кредитного договору, зокрема, про розмір встановленого кредитного ліміту і його зміни протягом строку дії договору. Не підтверджено позивачем належними доказами й обставин відкриття карткового рахунку та розпорядження кредитними коштами.

Банк, звертаючись до суду із позовом, повинен довести факт надання кредитних коштів відповідачу (у готівковій або безготівковій формі), оскільки без цього неможливо перевірити розмір нарахованих сум боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу, неодноразово висловлювався Верховний Суд. Таку правову позицію викладено у постановах від 06.06.2018 року справа № 364/594/17, від 10.05.2018 року справа № 357/16301/15-ц, від 03.04.2019 року справа № 221/5089/16-ц.

Так, у постанові від 06.06.2018 року, справа № 364/594/17, Верховний Суд визнав необґрунтованими доводи банку про те, що суди не сприяли всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, не уточнили підстав заявленого позову та меж позовних вимог, з посиланням на те, що позивачем є юридична особа - банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ, що вказує на те, що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства.

Аналогічно, у цій справі позивач не виконав своїх обов`язків із доказування підставності своїх вимог.

Не довів позивач і того, що саме долучені до позову витяг з Умов і правил мав на увазі відповідач, ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». Тому, суд позбавлений можливості визначити, чи вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили наведені банком у позовній заяві умови, зокрема, щодо можливості одностороннього збільшення кредитного ліміту, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Отже, підстави для стягнення з відповідача нарахованої заборгованості за кредитом та процентами відсутні.

Враховуючи вищевикладене, у позові АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 12, 49, 81, 89, 141, 223, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін: позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; відповідач ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 27 серпня 2021 року.

Суддя: