Справа № 489/2075/18
Провадження №2/489/199/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.07.2010 в розмірі 117000 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до договору № б/н від 21.07.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 117000,00 грн., з яких: 5961,89 грн. заборгованість за кредитом; 111038,11 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що позивачем надано до суду розрахунок заборгованості, який складено ніби то за угодою від 21.07.2010. Але з самого розрахунку заборгованості вбачається, що перша операція проведена 09.11.2011, до цього часу жодних операцій відповідно до розрахунку не проводилося. Тобто, з вказаного розрахунку вбачається, що отримавши кредитну картку в липні 2010 року, він не користувався нею до листопада 2011 року, а потім користувався нею постійно до 2013 року. Дана ситуація по меншій мірі є не логічною. Позивачем не зазначено, за якою саме угодою видавалися йому кредитні картки, строк останньої якої сплинув 05/17. Отримавши роздруківку за своїми рахунками, від побачив, що відповідні кредитні картки видавалися на підставі угоди від 09.11.2011, і саме з 09.11.2011 проведена перша операція по вказаним карткам. Позивачем надано до суду анкету заяву про приєднання до умов кредитування від 21.07.2010 і в той же час довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» від 09.11.2011 та довідку про зміну умов кредитування за картрахунком від 09.11.2011, відповідно до якого стартовою карткою вказується саме картка 4149…0273 від 09.11.2011. Крім того, строк дії картки не перевищує 4 роки. За спірною угодою картка видана йому 07/2010, а отже і граничний термін її дії закінчується максимум в 2014 році. Позивач звернувся до суду з відповідним позовом лише в 2018 році, тобто з пропуском строку позовної давності.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що відповідачем підписана Заява б/н від 21.07.2010, згідно якої отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З виписки по картрахунку вбачається, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима та частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та відповідно, виконання умов договору належним чином. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. Під пере випуском картки розуміється випуск та приєднання картки з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на пере випущеній картці. Відповідач здійснив погашення заборгованості вже на пере випущену карту, що підтверджує факт отримання її відповідачем. Подальше користування карткою, періодичні погашення заборгованості, в тому числі після останнього пере випуску картки підтверджує, що відповідач знав про наявність заборгованості, що утворилася і усвідомлював характер і наслідки невиконання договірних зобов`язань. Відповідач 21.07.2010 пройшов ідентифікацію як клієнт банку підписавши анкету заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредитну картку від 09.11.2011, яку було активовано після підписання Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів.». Отже, відповідач почав користуватися кредитною карткою з 09.11.2011, тому з цієї дати починається нарахування заборгованості. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією та використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Строк пере випущеної картки до останнього дня 05.2017, а отже позивач звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності.

Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вимогою, якою заявляє позивач є стягнення заборгованості по угоді від 21.07.2010, а отже і докази, які подає позивач на підтвердження своїх вимог повинні стосуватися саме угоди від 21.07.2010. Натомість позивач надає до суду документи, які вказують, що у 2011 році йому видавалися картки, перша з яких видана 09.11.2011, з якими він в подальшому користувався і по яким, як стверджує банк, виникла заборгованість. При цьому, позивач не надав жодного доказу, який би вказував на зв`язок між угодою від 21.07.2010 та від 09.11.2011. А отже позивач не може стверджувати, що ці угоди пов`язані і розрахунок наданий позивачем, стосується саме кредиту отриманого в 2010 році. Розрахунки по кредитній картці, отриманій на підставі угоди від 21.07.2010 позивачем не надано, тому надавати пояснення або свої розрахунки він не може.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

При подачі позовної заяви позивач просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову заперечує.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

21 липня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Відповідно до укладеного договору, відкрито рахунок та надано ОСОБА_1 кредитну картку, останню за № НОМЕР_1 з терміном дії до 05/17.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я ОСОБА_1 встановлювався кредитний ліміт з 300,00 грн. до 5620,00 грн. (а.с. 9).

З виписки, наданої Банком по рахунку клієнта вбачається що з 24 лютого 2012 року відповідач користувався картками, знімав кошти з банкоматів, здійснював оплату в магазинах а також частково сплачував заборгованість (а.с.135-141).

Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом МЮ України №578/5 від 12 квітня 2012 року, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.

За такого, з наданої Банком виписки по картковому рахунку чітко прослідковується користування кредитними коштами та часткове їх погашення.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 28.02.2018 року складає 117000,00 грн., з яких: 5961,89 грн. заборгованість за кредитом; 111038,11 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Як вбачається з копії статуту АТ КБ «ПриватБанк», згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Умови та Правилами надання банківських послуг розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено правовою позицією Верховного Суду України і Верховного Суду, викладеній у постановах від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15), від 17 липня 2019 року (справа № 175/4576/14-ц) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається із довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», умовами кредитування відповідача є: базова процентна ставка на місяць складає 3,0%, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів на рік; розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, до 25 числа кожного місяця наступного за звітом; пені 1 та пені 2, де пеня 1 дорівнює (базова процентна ставка за договором)/30- нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня 2 дорівнює 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується один раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом чи процентам 5 та більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше; штраф при порушення строків платежу по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів складає 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії.

Однак з 01.01.2013 року всі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» згідно якого, умовами кредитування відповідача є: базова процентна ставка на місяць складає 2,5% за тратами здійсненими з 01.09.2014 року 2,9 %, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року 3,6 %; розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 року 5 % від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості; пеня складається із пені 1 та пені 2, де пеня 1 дорівнює 0,24% від суми загальної заборгованості та нараховується за кожний день прострочення кредиту плюс 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення з кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пеня 2 дорівнює 0,24 % від суми загальної заборгованості, та нараховується за кожний день прострочення кредиту плюс 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення з кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше; штраф при порушенні строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, складає 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21 липня 2010 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг які розміщені на сайті: https://privatbank.ua невід`ємні частини спірного договору.

Так, зі змісту власноручно підписаної ОСОБА_1 09 листопада 2011 року довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» вбачається, що сторони погодили процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 3 % в місяць, крім того, за несвоєчасне погашення заборгованості передбачили нарахування пені та штрафів (а.с. 11).

Отже, встановлене свідчить про узгодження сторонами конкретних умов кредитування.

Отже, відповідно до ст.ст. 526, 1054, 1048, 611ЦК України існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитними коштами, та штрафу за несвоєчасне погашення заборгованості, розрахованими відповідно до узгоджених сторонами умови кредитування з використанням кредитної картки».

Згідно довідки з умови кредитування «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» підписана відповідачем, в якій зазначена базова процентна ставка на місяць складає 3,0%, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів на рік.

Надані ж позивачем до суду розрахунки заборгованості за кредитом станом на 30.09.2017 передбачає поступове зростання відсоткової ставки: з 01.01.2013 року починаючи з 30,00%, потім 34,80% з 01.04.2015 року - 43,20%.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на момент підписання клієнтом заяви-анкети, про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

В матеріалах справи не міститься доказів направлення позивачем повідомлення про зміну відсоткової ставки на адресу відповідача.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату за користування кредитними коштами.

Жодних доказів на підтвердження таких розмірів і зміни процентної ставки позивачем до суду не надано.

Відповідно до ст.ст. 526, 1054, 1048, 611ЦК України, існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту і процентами за користування кредитними коштами, розрахованими відповідно до узгоджених сторонами умову власноручно підписаній ОСОБА_1 довідки з умови кредитування «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Згідно статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, які згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України є обов`язковими для судів.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» надані відповідачу на підставі укладеного 21 липня 2010 року кредитного договору кредитні картки неодноразово перевипускалися, кінцевий строк дії виданої картки - травень 2017 року.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Враховуючи умови укладеного сторонами кредитного договору щодо строку дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки, у межах строку кредитування - до травня 2017 року включно - відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у передбаченому договором розмірі. Починаючи з 09 травня 2017 року відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами.

За такого, припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦКУкраїни про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивачем неправомірно були нараховані складові заборгованості після закінчення строку дії платіжної картки в тому числі і за підвищеною процентною ставкою.

Отже, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь банку підлягають проценти за користування кредитом з розрахунку 36 % річних, як було погоджено сторонами під час укладення договору, у межах строку дії картки.

Позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами, нарахованих Банком за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування, тобто, починаючи з червня 2017 року - є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами до 31 травня 2017 року (строк дії карточки), розраховані за ставкою 3,0% в місяць, як це передбачено у власноручно підписаній ОСОБА_1 довідці від 09 листопада 2011 року.

Згідно наданого Банком розрахунку, заборгованість станом на 28 лютого 2018 року за тілом кредиту становить 5961,89 грн., а заборгованість за процентами з становить 11977,04 грн..

За такого, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 17938,93 грн. з яких : заборгованість за тілом кредиту 5961,89 грн.; заборгованість за процентами 11977,04 грн..

Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

За кредитною угодою перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Вказана правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14, у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 і є обов`язковою для застосування судами.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.07.2010 року, наданого Банком, підтверджується, що останній платіж за умовами договору ОСОБА_1 здійснив 24.08.2015 року у сумі 103 грн. 66 коп., після чого грошові зобов`язання за договором ним не виконувались.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 18 квітня 2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

Сума заборгованості непогашеного тіла кредиту відповідачем перед банком становить 17938,93 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, з яким погоджується суд, тому з відповідача підлягає стягненню вказана сума тіла кредиту.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (15,33%), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 270,15 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 липня 2010 року в розмірі 17938 грн. 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 270 грн. 15 коп.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «05» березня 2021 року.