Справа № 361/6550/17
Провадження № 2/361/20/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Латенко Л.П., Смірновій І.В., Мищенко С.Л.,

Удовенко Д.С., Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, служба у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання заповіту недійсним,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., служба у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання заповіту недійсним.

Позивач зазначав, що рішенням №473 від 09.10.2012 р. виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області малолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини-сироти у зв`язку з тим, що його мати ОСОБА_4 померла в 2010 році, а батько ОСОБА_5 помер в 2012 році.

На підставі рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області №488 від 23.10.2012 р. позивача призначено опікуном над його племінником ОСОБА_2 , який на даний час проживає з його сім`єю в АДРЕСА_1 .

До смерті своїх батьків ОСОБА_6 мав місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача ОСОБА_7 , який мав право на частку вищевказаної квартири.

Позивач, як опікун ОСОБА_2 , звернувся до державної нотаріальної контори м. Бровари із заявою після відкриття спадщини з метою захистити право на спадок племінника, який мав право як спадкоємець за законом.

Згодом він отримав письмову відповідь з Броварської міської державної нотаріальної контори за №1965/02-14/2017 від 20.03.2017 р., де вказано що є заповіт, зареєстрований в реєстрі за №4, посвідчений 10.01.2017 р. приватним нотаріусом Колейчиком В.В., згідно якого за чотири місяці до своєї смерті його брат заповів все своє майно ОСОБА_3 .

Вважає вказаний заповіт недійсним, на підставі того, що за життя ОСОБА_7 , 1980 року народження, страждав на тяжку хворобу- наркоманію, що стало однією з причин його смерті.

Батьки намагались допомогти сину подолати тяжку хворобу, проте до самої смерті він продовжував вживати наркотичні засоби, що вплинуло на його особистість, він не контролював свої вчинки, і 26.07.2010 р. ОСОБА_7 було засуджено Броварським міськрайонним судом Київської області до 3-х років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України.

Після звільнення він продовжив вживати наркотичні засоби, що погіршило його психічний стан, і неодноразово викликались лікарі після передозування ОСОБА_7 наркотичних засобів.

Позивач переконаний, що на момент складання заповіту ОСОБА_7 перебував у хворобливому стані внаслідок постійного вживання наркотичних засобів і тому не усвідомлював значення своїх дій.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 , 1980 року народження, на користь ОСОБА_3 , який посвідчений 10.01.2017 р. приватним нотаріусом Колейчиком В.В. та зареєстрований в реєстрі за №4.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Лобок В.М. позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представники адвокат Боярова А.В. та адвокат Ващенко М.Г. позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі, зазначали, що після звільнення з Коростенської ВК №71 ОСОБА_7 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 (матір`ю відповідача) в її квартирі за адресою: АДРЕСА_3 до дня своєї смерті.

Волевиявлення ОСОБА_7 заповісти своє майно ОСОБА_3 - доньці його цивільної дружини ОСОБА_8 пов`язане з тим, що його сім`я і сім`я ОСОБА_8 підтримували тісні дружні стосунки більше 30-ти років. Дід і баба відповідача товаришували з батьками ОСОБА_9 . Мати відповідача власним коштом здійснила поховання брата ОСОБА_7 - ОСОБА_5 у 2012 році і встановила йому надгробок у квітні 2014 року, вартістю 58300,00 гривень. Саме мати відповідача здійснила поховання батька ОСОБА_7 і самого ОСОБА_7 .

Посилання на те, що в момент складання заповіту ОСОБА_7 перебував у хворобливому стані внаслідок постійного вживання наркотичних засобів є абсолютно голослівним тому, що за життя ОСОБА_7 працював і в тому числі виконував роботи які потребують вміння, відповідальності і акуратності, окрім того, власноручно написана ним в тексті заповіту фраза: «Заповіт мною в голос прочитаний, та особисто підписаний» з підписом та зазначенням прізвища і ініціалів свідчить про те, що в момент підписання заповіту він перебував в стабільному психоемоційному стані.

Посилаючись на викладене, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні представники третьої особи служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Броварського району Київської області Завальнюк В.О., Шкардун М.В. , Голосій Т.А. та Сундук Л.І. позовні вимоги підтримали, не заперечували проти їх задоволення в повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він є батьком позивача, померлий ОСОБА_7 був братом ОСОБА_14 - чоловіка його доньки, неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є онуком свідка. ОСОБА_7 просив у свідка грошові кошти, мав ознаки наркотичного сп`яніння, його мати жалілася, що син виносить речі з хати, зі сватами завжди мали гарні відносини. ОСОБА_7 проживав із його зятем у їхньої матері, мав намір скласти заповіт на користь племінника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що був сусідом з ОСОБА_16 . ОСОБА_7 тричі відбував покарання в місцях позбавлення волі, втік з ОСОБА_17 , просив у свідка гроші, крав чуже майно. Після повернення із в`язниці зустрічалися спонтанно, ОСОБА_7 постійно просив гроші.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що була сусідкою покійної ОСОБА_19 , матері ОСОБА_7 . Останній був наркоманом, дружив з її братом, який також помер від наркотиків. Крав речі, збував крадене, бо потрібні були гроші на наркотики кожен день. Про те, що він наркоман, вживає наркотичні речовини, ОСОБА_7 сам розповідав, ніколи цього не приховував, його мати приходила телефонувати до поліції, оскільки він крав у неї гроші, йому кожен день потрібно було 200 грн. Після звільнення з місць позбавлення волі жив у матері, а коли з нею сварився, то жив з ОСОБА_20 , вона знала його з 1989 року, ніде не працював. В адекватному стані він був тільки зранку, а потім неадекватним під впливом наркотичних засобів і так було постійно. Регулярно приходив до неї в ломбард і здавав речі, бо йому потрібні гроші на дозу. Про заповіт ОСОБА_19 розповіла ОСОБА_21 , казала, що буде суд. Свідку про заповіт нічого не відомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показала, що вона була сусідкою ОСОБА_7 . Знала останнього з дитинства, він вживав наркотики, бачила його за тиждень до смерті, мав веселий настрій, а також раз в тиждень біля будинку в неадекватному стані. Періодично проживав з ОСОБА_20 , яка рідко приходила до ОСОБА_19 , встановила в квартирі двері з власної ініціативи. Мати давала ОСОБА_7 кожен день 200 грн., в інакшому випадку був скандал. На будівництві не працював, автомобілем не керував. Після нового року 2017 вона його не бачила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показала, що є тіткою ОСОБА_7 , її племінниця була заміжня за братом ОСОБА_24 . Після смерті племінниці останні жили у їхньої матері ОСОБА_19 після смерті ОСОБА_5 опіку над дитиною взяв ОСОБА_1 , ОСОБА_7 викликали швидку допомогу, про що є документальне підтвердження, і він сам повідомив лікарю які наркотики вживав, виносив речі з дому. ОСОБА_25 вимагала, щоб ОСОБА_19 переписала квартиру на її дочку, навіть погрожувала. ОСОБА_19 склала заповіт на неповнолітнього ОСОБА_2 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що є матір`ю відповідача, з сім`єю ОСОБА_16 знайома з дитинства, росли в одному дворі, ходили разом до школи, мала стосунки з ОСОБА_14 , але вийшла заміж за іншого. Після смерті дружини ОСОБА_14 - ОСОБА_26 , проживали разом, а ОСОБА_27 був у неї закоханий, після смерті ОСОБА_14 почала жити з ОСОБА_27 . Після в`язниці останній змінився, пішов на роботу, проживав у неї в двокімнатній квартирі, прив`язався до її дочки ОСОБА_28 , хотів подарувати їй квартиру, вважав себе її батьком та дідом її дитини. До неповнолітнього ОСОБА_2 не був прив`язаний, з матір`ю мав конфлікти. В 2014 році отримав посвідчення водія, користувався автомобілем її дочки, їздив на роботу на будівництво. Свідок допомагала сім`ї ОСОБА_16 продуктами харчування, робила ремонти в квартирі. ОСОБА_19 було відомо про заповіт. Сім`я ОСОБА_29 не любила сім`ю ОСОБА_16 . Під час проживання зі свідком ОСОБА_7 наркотичні речовини не вживав, речі з дому не виносив, про крадіжки чужих речей їй нічого не відомо, декілька разів він закладав у ломбард свій мобільний телефон. Про виклик швидкої допомоги нічого не відомо, слідів ін`єкцій не помічала. При складанні заповіту був у адекватному стані, але присутньою не була, не заперечувала проти обов`язкової частки племінника.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_30 показав, що є знайомим відповідача, другом сім`ї з 2013 року, знайомий був і з ОСОБА_27 . Свідок встановлював двері в квартирі ОСОБА_19 , клеїв шпалери, стелю, в 2015, 2016 роках залучав до ремонтних робіт ОСОБА_7 , за три роки здали сім об`єктів, дружили, проживали по сусідству, коли останній жив у ОСОБА_8 . ОСОБА_7 був адекватною людиною, наркотичні речовини не вживав коли вони працювали разом, речі з квартир клієнтів не зникали, періодично їздив на автомобілі, про заповіт йому відомо від самого ОСОБА_7 , вважав це подарунком для ОСОБА_28 . Померлий працював на заправній станції, в магазині Олді і мав можливість допомагати, на стан здоров`я не скаржився.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_31 показала, що ОСОБА_7 знала з 10 років, всі разом дружили. ОСОБА_27 піклувався про ОСОБА_28 з дитинства, любив ОСОБА_32 , допомагав їй добровільно, завжди були разом. Свідок працювала з ОСОБА_8 , останній раз бачилися на Різдво в 2016 році. Під впливом наркотичних речовин ОСОБА_27 не бачила, періодично з ним спілкувалася, про заповіт він сам їй розповів, грошей не позичав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_33 показав, що сім`ю ОСОБА_16 знає з дитинства, мати ОСОБА_27 сама відправила до в`язниці, оскільки він зловживав алкоголем, вживав наркотики та брав кредити. Після звільнення з місць позбавлення волі він жив з ОСОБА_20 , яка спочатку жила з його братом ОСОБА_14 до смерті останнього, про заповіт стало відомо після смерті ОСОБА_19 , майно померлий заповів дочці ОСОБА_34 . На питання ОСОБА_27 відповідав загальмовано, казав, що після вживання наркотичних речовин. Чим ближче до смерті тим гірше він виглядав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_35 показала, що є дружиною позивача, виховує неповнолітнього ОСОБА_2 . Зі слів матері ОСОБА_7 він вживав наркотичні засоби та виносив речі з квартири. Коли приходив забрати дитину щоб відвести до бабусі, то був тверезий, але ніби як в тумані. Останній раз його бачила восени 2016 року.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_36 показала, що є близькою подругою ОСОБА_8 . Приходила до них в гості, коли вони з ОСОБА_7 одружилися, завжди були разом, ОСОБА_27 вів себе позитивно, був молодцем, його мати була задоволена сином. ОСОБА_7 казав, що якщо ОСОБА_37 нічого не потрібно, то все віддасть ОСОБА_28 . Поховання батьків ОСОБА_7 і самого ОСОБА_27 здійснювала ОСОБА_21 . Про заповіт нічого не відомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_38 показав, що є сусідом ОСОБА_8 , проживають на одному сходовому майданчику. Зараз останню не бачить, знає, що жила з ОСОБА_7 . Не бачив померлого в стані наркотичного чи алкогольного сп`яніння, він вигулював собаку ОСОБА_34 , разом чистили сніг. Їздив на автомобілі, який належить ОСОБА_37 , місце роботи не уточняв, про заповіт нічого не відомо.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області №473 від 09.10.2012 р. малолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини-сироти у зв`язку з тим, що мати дитини ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області), батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області).

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області №488 від 23.10.2012 р. позивача ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_4 , призначено опікуном над його малолітнім племінником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також опікуном над 2/8 частинами квартирі АДРЕСА_4 , власником яких є його малолітній племінник ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та відповідальним за збереження майна, яке належить його малолітньому племіннику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до акту опису майна дитини-сироти, та дитини, позбавленої батьківського піклування від 05.10.2012 р., складеного службою у справах дітей Броварської міської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №317 від 11 квітня 2017 року.

Згідно довідки про причини смерті до форми №106/о №144 від 11 квітня 2017 року, смерть ОСОБА_7 настала у віці 36 років 09 квітня 2017 року від гострої серцевої недостатності, гострої ішемічної хвороби серця.

За життя, а саме 10 січня 2017 року, ОСОБА_7 було складено заповіт, згідно якого останній призначив спадкоємцем всього його майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., зареєстровано в реєстрі за №4.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1244 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач ОСОБА_1 наголошував на тому, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в момент складання заповіту не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, внаслідок постійного вживання наркотичних засобів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2010 року ОСОБА_7 було засуджено до 3-х років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ст.309 ч.2 КК України. Він відбував покарання за вказаною статтею з 29 листопада 2010 року по 29 листопада 2013 року в Коростенській ВК №71, що підтверджується довідкою про звільнення серії Жит №07950.

Відповідно до характеристики від 29.11.2013 р., засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання на шлях виправлення не став.

Згідно довідки №Л-1158 від 03.11.2017 р., виданої начальником Броварського ВП ГУ НП в Київській області Янчинським О.В., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканець АДРЕСА_5 , перебував на обліку в Броварському ВП ГУ НП в Київській області як особа «наркоман» з 29.08.2008 р. по 02.06.2009 р. та з 07.04.2010 р. по 02.09.2011 р.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканець АДРЕСА_5 , притягався до адміністративної відповідальності за ст.ст. 44, 178, 187 КУпАП та до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України та ч.2 ст.309 КК України, що підтверджується довідкою начальника Броварського ВП ГУ НП в Київській області Янчинського О.В. №18032/109/1003/04-17 від 13.11.2017 р.

Відповідно до інформації, наданої адміністрацією КНП «Броварська БКЛ» БРР БМР від 25.01.2019 р. за №201, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , перебував на обліку у лікаря-нарколога з 03.10 р., знятий з обліку 12.10 р. в зв`язку з осудженням з діагнозом: синдром залежності від наркотичних речовин. В даний час на обліку не перебуває. Сертифікат нарколога в період з 2017 р. по квітень 2017 р. не видавався.

За інформацією адміністрації КЗ КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» від 23.01.2019 р. №25, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , на лікуванні не перебував, за наркологічною та психіатричною допомогою не звертався. Сертифікат лікарем-наркологом в період з 2014 року по квітень 2017 року не видавався.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2020 року у вказаній справі було призначено посмертну судову нарколого-психіатричну експертизу щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Експертиза проводилася у відділенні амбулаторних судово-психіатричних експертиз КНП КОР «ОПНМО» Глубоковою Н.А., лікарем, судовим експертом, та ОСОБА_39 , лікарем, судово-психіатричним експертом.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №18-ц від 28.04.2021 р., ОСОБА_7 протягом останніх років, а також 10 січня 2017 року страждав на психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин (опіати, алкоголь). Ступінь цих розладів був таким, що суттєво впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

При ознайомленні з даним висновком судом встановлено, що в основу висновку про наявність у ОСОБА_7 психічних та поведінкових розладів було покладено покази свідків з боку позивача, окремі з яких не спілкувалися з підекспертним і не бачили його протягом п`яти, інші протягом двох років і свідчили про події, які мали місце ще до 2010 року. Також ряд свідків є близькими родичами позивача і членами його сім`ї - дружина позивача ОСОБА_35 , батько позивача ОСОБА_13 , що викликає сумнів у їх об`єктивності. Також є некоректним посилання на медичну документацію, останні записи у якій мали місце у 2010 році, не рахуючи картки виїзду швидкої медичної допомоги від 27.02.2017 р.

В той же час експерти не взяли до уваги покази свідків з боку відповідача, які безпосередньо спілкувалися і працювали з ОСОБА_7 в тому проміжку часу, коли він підписував заповіт, пославшись на те, що їх покази не відповідають медичній документації. Але слід зазначити, що свідки відповідача давали покази щодо особи ОСОБА_7 і його поведінки не в період до 2010 року, а в останні роки його життя, тому ці покази і не можуть відповідати медичній документації семирічної давнини.

В судому засіданні експертами ОСОБА_40 та ОСОБА_39 , які надали роз`яснення з приводу свого висновку, підтверджено, що в основу висновку було покладено така медична документація: - оригінал амбулаторної медичної картки наркокабінету Броварської ЦРЛ, з якої вбачається, що 13 грудня 2010 року ОСОБА_7 був знятий з обліку у нарколога у зв`язку з перебуванням у місцях позбавлення волі; - карта виїзду швидкої медичної допомоги від 27.02.2017 р. №3959, яка була викликана о 14.45 на зупинку, де «лежав чоловік», який назвався ОСОБА_7 .

За частиною 1 статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Оцінивши вказані докази, суд вважає, що карта виїзду швидкої медичної допомоги є доказом, який отриманий з порушенням порядку, встановленого законом. Як вбачається з клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке надійшло на адресу суду від імені представника позивача адвоката Лобка В.М. і датоване 21 січня 2020 року, адвокат Лобок В.М. звернувся з адвокатським запитом до директора Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області Багнюка В.В., при цьому будь-які докази про те, що даний запит надійшов та дійсно був зареєстрований у вказаному медичному закладі, відсутні. Копія карти виїзду екстреної медичної допомоги від 27.02.2017 р. №3959 надана не Броварською багатопрофільною лікарнею, а зовсім іншою юридичною особою чи структурним підрозділом іншої юридичної особи: Філією Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Броварська станція екстреної медичної допомоги. З печатки, якою засвідчена копія цієї карти, вбачається, що код ЄДРПОУ цього медичного закладу (станції) - 40208695, в той час, як в матеріалах справи наявні документи за підписом посадових осіб Комунального некомерційного закладу «Броварська багатопрофільна лікарня», з яких вбачається, що код ЄДРПОУ Броварської лікарні зовсім інший - 01994497.

Крім того, карта виїзду екстреної медичної допомоги отримана адвокатом Лобок В.М. з порушенням порядку, встановленого ст.286 Цивільного кодексу України, статтями 39-1 та 40 «Основ законодавства України про охорону здоров`я», статті 11 Закону України «Про інформацію», а тому за визначенням статті 78 ЦПК України, є недопустимим доказом.

За вказаних обставин, коли карта виїзду швидкої медичної допомоги від 27.02.2017 р. №3959 є недопустимим доказом, не можна вважати, що висновок судово-психіатричного експерта №18-ц від 28.04.2021 р. посмертної судової нарколого-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який ґрунтується на цій карті, є доказом, який може бути покладений в основу рішення суду. За правилами статті 110 ЦПК України, висновок експерта не має заздалегідь встановленої сили, і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що сім`я ОСОБА_7 і сім`я ОСОБА_8 підтримували тісні дружні стосунки більше 30-ти років. Дід і баба відповідача товаришували з батьками ОСОБА_7 . Мати відповідача власним коштом здійснила поховання брата ОСОБА_7 - ОСОБА_5 у 2012 році і встановила йому надгробок у квітні 2014 року, вартістю 58300,00 гривень. Так само, підтверджено письмовими доказами, що саме мати відповідача здійснила поховання батька ОСОБА_7 і самого ОСОБА_7 .

Свідки як з боку позивача, так і з боку відповідача факт довготривалих дружніх відносин між сім`єю ОСОБА_7 та сім`єю ОСОБА_3 підтверджували у своїх поясненнях суду.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючі докази, мають обов`язок обґрунтовувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

ЄСПЛ у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоч пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може різнитися залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоч пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів страждання ОСОБА_7 на психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин, що суттєво впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період складання оспорюваного заповіту від 10 січня 2017 року, позивачем не надано, а судом не здобуто.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У зв`язку із прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.п.1,2 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

З матеріалів справи вбачається, що вартість судової нарколого-психіатричної експертизи становить 7500,66 грн.

Ухвалою суду від 21 січня 2020 року витрати за проведення комплексної посмертної судової нарколого-психіатричної експертизи розподілено між сторонами наступним чином: оплату за вирішення 1 і 2 питання покладено на позивача ОСОБА_1 , оплату за вирішення 3 питання покладено на відповідача ОСОБА_3 .

Проте, відповідачем не надано суду доказів на встановлення розміру понесених зазначених витрат.

Також, відповідачем не надано належних доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, суд позбавлений можливості здійснити відповідний розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1233, 1244 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 133, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, служба у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський