Справа № 444/463/21
Провадження № 2/444/491/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Усманова З.З.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добросинсько-Магерівської громади про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що приблизно у 1970 роках батьками позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був побудований будинок АДРЕСА_1 як членам колгоспу, відповідно членами вказаного колгоспного двору були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказав, що 13.12.1989 р. згідно рішення Нестерівського райвиконкому №365 від 13.12.1989р. ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності 10.01.1990 р. на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , проте свою 1/2 частину будинку ОСОБА_3 не реєструвала у встановленому порядку. Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, 04.03.1997р. державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказав, що за життя ОСОБА_3 16.10.2018 р. складено заповіт, згідно якого, вона все своє майно заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Зазначив, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла її донька ОСОБА_1 , зокрема на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок. на іншу 1/2 частку, котра належала ОСОБА_3 як члену колгоспного двору 27.11.2020р. нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. Просив визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 , котрий належав спадкодавцю ОСОБА_3 як члену колгоспного двору.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений, однак ним надіслано заяву про відсутність заперечень проти позовних вимог і розгляд справи у відсутності представника.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 .

З копії свідоцтва про право на спадщину від 04.03.1997 року вбачається, що ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_2 Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 .

З копії реєстраційного посвідчення від 15.04.1997 року, виданого Червоноградським МБТІ, вбачається, що ОСОБА_3 є власником Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 .

З копії свідоцтва про право на спадщину від 29.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_3 Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 .

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 .

З довідки № 3229 від 26.06.2020 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований в Ѕ частині за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_2 , в Ѕ частині за ОСОБА_3 .

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.11.2020 року вбачається, що нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації.

З копії спадкової справи № 39/2020 вбачається, що заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 подана ОСОБА_1 , спадкоємці до обов`язкової частки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини. З копії заповіту від 16.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 все своє майно заповіла позивачу. З копії рішення Бишківської сільської ради від 30.10.2020 року вбачається, що вирішено розділити колишній колгоспний двір АДРЕСА_1 в рівних частинах за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.112 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «б», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону "Про

власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно

колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Судом встановлено, що колишній колгоспний двір АДРЕСА_1 в рівних частинах розділено за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Спадщина після померлої ОСОБА_3 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу України 2003 року.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_3 Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 .

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.11.2020 року вбачається, що нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ житлового будинку після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 . Спадкоємці до обов`язкової частки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини.

Інших доказів того, що будь-які інші спадкоємці з часу відкриття спадщини у 2020 році вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , суду не надано.

За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити повністю.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 81, 82, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1268, 1271 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 , котрий належав спадкодавцю ОСОБА_3 як члену колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Оприск З. Л.