СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 369/775/21

пр. № 2/759/3990/21

20 грудня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.;

при секретарі Істоміній О.Г.;

з участю представника позивачів ОСОБА_1 ;

позивачки ОСОБА_2 ;

представника відповідача ОСОБА_7.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_3 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2021р. позивачі звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом, в якому просять стягнути з відповідача на користь позивачки ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 26 579,58грн., на користь позивачки ОСОБА_2 - моральну шкоду в розмірі 50 000грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 22 серпня 2020р. о 4.50год. на 237 км +320м. автодороги м-05 Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Міцубісі» держномер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Део Ланос» держномер НОМЕР_2 під керуванням позивачки ОСОБА_2 , під час якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28.10.2020р. встановлено, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_4 , якого було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Міцубісі» держномер НОМЕР_1 застрахована в ПАТ «СК» Українська страхова компанія» згідно полісу № АО/4557067.

Внаслідок даної ДТП був пошкоджений належний позивачці ОСОБА_3 на праві власності автомобіль «Део Ланос» держномер НОМЕР_2 і згідно звіту про оцінку вартість матеріального збитку складає 77 175,30грн.

«СК» Українська страхова компанія» сплатило страхове відшкодування в розмірі 50 595,72грн.

Позивачка ОСОБА_3 вважає, що витрати, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням належного їй транспортного засобу та витрати, які вона мусить зробити для відновлення свого порушеного права, що підлягають стягненню з відповідача становлять 26 579,58грн., що дорівнюють різниці між вартістю матеріального збитку, визначеного висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 133 від 21.09.2020р. (77 175,30грн.) та страховим відшкодування, сплаченим ПАТ «СК» Українська страхова компанія» згідно полісу № АО/4557067 (50 595,72грн.)

Також позивачка ОСОБА_2 просить стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 гривень, оскільки в результаті протиправних дій відповідача, а саме скоєння ним ДТП 22 серпня 2020 року вона, перебуваючи за кермом автомобіля «Део Ланос» держномер НОМЕР_2 ., зазнала душевних страждань, оскільки автомобіль був практично знищений, а всі члени родини - її чоловік, донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та чотиримісячний син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дивом залишилися живими. Вказаний автомобіль перебував у користуванні позивачки ОСОБА_2 , тому вона внаслідок протиправних дій відповідача була позбавлена засобу пересування, втратила можливість поїхати на відпочинок на море, не має можливості в разі потреби возити своїх дітей, в тому числі до лікаря, особливо в умовах карантину. Крім того, її чотирирічна донька ОСОБА_5 отримала значний переляк та на протязі п`яти місяців після ДТП має неврологічні проблеми, розлади сну, що підтверджується консультативним висновком дитячого лікаря-невролога від 1.10.2020р.

Тому позивачка ОСОБА_2 оцінює завдану їй моральну шкоду в 50000,00 гривень.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.01.2021р. вказану справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 71-72).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.03.2021р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 89-90).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2021р. за клопотанням позивачів постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 100-101).

4.11.2021р. від відповідача надійшов відзив, згідно якого він позов визнав в частині стягнення франшизи в розмірі 2600 грн., посилаючись на те, що його відповідальність як водія транспортного засобу «Міцубісі» держномер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». Згідно звіту № SOS_200909_205263 від 25.10.2020р. транспортним засіб «Део Ланос» держномер НОМЕР_2 вважається фізично знищеним, оскільки витрати на ремонт даного транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, яка складає 75 475,74 грн. Згідно звіту № 553/11/20 від 5.11.2020р. вартість транспортного засобу «Део Ланос» держномер НОМЕР_2 , який залишився у позивача, після дорожньо-транспортної пригоди складає 22280,02грн. 11.12.2020р. позивачці було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 50 595,72грн. (75 475,74 - 22 280,02 - 2 600). Звіт, проведений за бажанням позивачки, фактично підтвердив результати експертної оцінки, яка була здійснена на замовлення страхової компанії. Тому з нього підлягає стягненню на користь позивачки матеріальна шкода у розмірі франшизи, встановленої полісом № АО/4557067. Проти стягнення моральної шкоди заперечує, оскільки доказів її спричинення позивачкою ОСОБА_2 не надано (а.с. 127-129).

14.12.2021р. надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивачі проти доводів, зазначених у відзиві, зазначивши, що обидва висновки в частині визначення вартості матеріального збитку практично співпадають, та засвідчують фізичне знищення транспортного засобу. Зазначають, що у разі, якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Щодо відшкодування моральної шкоди, позивачі обґрунтовують заявлений розмір тим, що ОСОБА_2 лишилась засобу пересування та незмогла поїхати у відпустку, крім того, перебуваючи в умовах карантину вона зазнала значних обмежень у пересуванні (а.с. 188-192).

В судовому засіданні представник позивачів та позивачка ОСОБА_2 позов підтримали.

Представник відповідача проти позову заперечує з підстав, зазначених у відзиві.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 22 серпня 2020р. о 4.50год. на 237 км +320м. автодороги м-05 Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Міцубісі» держномер НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_4 та автомобіля «Део Ланос» держномер НОМЕР_2 під керуванням позивачки ОСОБА_2 , під час якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28.10.2020р. встановлено, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_4 , якого було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 21-22).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно з Полісом обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК9851293, за яким розмір франшизи становить 2 600 гривень, ліміт відповідальності Страховика за шкоду, завдану майну становить 130 000.00 гривень.

11.12.2020р. ПАТ СК "Українська страхова група" виплатила ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 50 595,72грн. (а.с. 33).

Згідно звіту № SOS_200909_205263 від 25.10.2020р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Део Ланос» держномер НОМЕР_2 становить 100 610,10грн., ринкова вартість транспортного засобу становить 75 475,74грн., вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу становить 75 475,74грн. (а.с. 132-137).

Згідно звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного траснпортгого засобу № 553/11/20 від 5.11.2020р., ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Део Ланос» держномер НОМЕР_2 становить 22280,02грн. (а.с. 159-163).

Відповідно до страхового акту № ЦРЦВ-5936 від 11.12.2020р. та розрахунку страхового відшкодування матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Део Ланос» держномер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що сталася 22.08.2020р. становить різницю між ринковою вартістю ТЗ на дату ДТП та вартістю ТЗ після страхового випадку, а також за винятком безумовної франшизи, а саме 75 475,74 - 22 280,02 - 2 600 = 50 595,72 (а.с. 130-131).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

За змістом п.п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За приписами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та або майну потерпілого.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Страховик відповідальної особи, яка винна у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (у разі наявності такої різниці) на підставі 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 227/2996/16-ц.

Відповідно до п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та ФДМ України 24.11.2003 року за № 142/5/2092, за умови якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість ТЗ, вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості ТЗ до ДТП.

З врахуванням цього позивачці ОСОБА_3 , як власнику автомобіля «Део Ланос» держномер НОМЕР_2 було сплачено страхове відшкодування в розмірі 50 595,72грн., що відповідає різниці між вартістю ТЗ до ДТП - 75 475,74 грн., і вартістю ТЗ після ДТП - 22 280,02 грн. відповідно до зазначених вище звітів, за винятком встановленої полісом франшизи.

При цьому позивачка ОСОБА_3 з розміром страхового відшкодування, визначеного страховою компанією, погодилась та будь-яких претензій з приводу звіту № 553/11/20 від 05.11.2020 року.

За вказаних обставин та враховуючи той факт, що транспортний засіб, вартість якого після ДТП визначена в 22 280,02грн., залишився у позивачки, заподіяна позивачці ОСОБА_3 матеріальна шкода, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 на підставі ст. 1194 ЦК України, становить 2600 грн., що дорівнює розміру встановленої полісом обов`язкового страхування власників транспортних засобів франшизи.

Також суд вважає, що підлягає частковому задоволенню вимога про стягнення моральної шкоди на користь позивачки ОСОБА_2 з таких підстав.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та членів її сім`ї.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 4 постанови ПленумуВерховного Суду України №4 від 31.03.1995р."Просудову практикув справахпро відшкодуванняморальної (немайнової)шкоди" з послідуючими змінами: "... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується".

Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що позивачці ОСОБА_2 неправомірними діями відповідача ОСОБА_4 заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, оскільки автомобіль, в якому їхала вона та вся її родина, в тому числі двоє малолітніх дітей, був фактично знищений, внаслідок ДТП вона з сім`єю не потрапила на запланований відпочинок на морі, на даний час позбавлена можливості користуватися транспортним засобом, її донька отримала значний переляк та після ДТП має неврологічні проблеми, порушення сну, що підтверджується консультативним висновком дитячого лікаря-невролога від 1.10.2020р.

Враховуючи суть позовних вимог, характер діяння відповідача, тяжкість вимушених змін у житті позивачки, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також виходити із засад розумності, виваженості та справедливості суд визначає розмір моральної шкоди в 30 000грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 979, 1167, 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 206, 223,258, 259, 263-265, 266, 273,354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_3 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на відшкодування матеріальної шкоди 2600 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25.12.2021р.

Суддя Т.В. Кириленко