Справа №173/2217/20
Провадження №2/173/226/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого: - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження, в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕДИКТ КАПІТАЛ», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

07.12.2020 року до суду звернувся позивач АТ «ТАСКОМБАНК», представник позивача, ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

04.01.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 15.03.2021 року.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2021 задоволене клопотання позивача та проведена заміна позивача АТ«ТАСКОМБАНК» його правонаступником ТОВ «ВЕДИКТ КАПІТАЛ»

15.03.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за заявою - договором № 206/4017011-СК від 26.10.2017 року за тілом кредиту та в відсотками, станом на 29.01.2020 року, в сумі 81 567 грн. 91коп., яка складається з наступного:

-47 342. 67 грн., заборгованість за тілом кредиту;

-34 225.24 грн., заборгованість за відсотками;

Стягнути з відповідача на користь позивача суму нарахованого штрафу 1 100.00 грн., та понесені судові витрати

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 26.10.2017 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 , було укладено заяву - договір № 206/4017011-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки ( з можливістю встановлення кредитного ліміту).

Водночас 25 жовтня 2017 року відповідачем було підписано Опитувальник фізичної особи із зазначенням, в тому числі кореспондентської інформації та загальних відомостей щодо позичальника.

Також попередньо 25 жовтня 2017 року відповідачем було підписано заяву-анкету на оформлення банківських продуктів. Підписуючи заяву-анкету на оформлення банківських продуктів, відповідач просив банк:

1.Надати йому послуги/продукти на умовах та в порядку, передбаченому в цій анкеті-заяві та в договірних документах, що підписуються для оформлення відповідних послуг/продуктів;

2.Укласти з ним договір на оформлення відповідних банківських продуктів/послуг;

3.Здійснювати кредитування на загальних умовах кредитування, що погоджені з ним та зазначені в договірних документах.

Відповідно до умов надання та обслуговування кредитної лінії та паспорта споживчого кредиту предметом договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних у мовах кредитної лінії:

- Встановлена сума кредитного ліміту - 54 182.20 грн.

-Строк користування 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк;

-Проценти за користування кредитом:

- 48.0% з 26.10.2017 року по 30.11.2017 року;

-39.6 % з 01.12.2017 року по 31.01.2019 року;

-43.2 % з 01.02.2019 року.

Штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу - 100 грн., за кожен факт прострочення платежу.

Цільове призначення кредиту на споживчі потреби.

Відповідно до п. 1 р. 2 заяви - договору № 206/4017011-СК від 26.10.2017 року позичальник повідомлений про те, що умови надання та обслуговування кредитної лінії, в тому числі орієнтований графік погашення, детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також фінансових зобов`язань, реальна процентна ставка, абсолютне подорожчання кредиту та всі інші умови кредитування за кредитними продуктами в рамках послуг «Кредитка» викладені в Додатку № 1 до даної заяви-договору.

Відповідно до п. 1 р. 2 заяви - договору № 206/4017011-СК від 26.10.2017 року позичальник підтвердив, що ознайомлений в повному обсязі з цими умовами надання та обслуговування кредитної лінії, позичальнику повністю зрозумілі всі умови та він не має зауважень, заперечень або доповнень щодо них.

Заява-договір (заповнена та підписана) у двох примірниках, по одному для клієнта та для АТ «ТАСКОМБАНК» та є документом, що підтверджує відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 у валюті гривні відповідно до пакету послуг «Кредитка», операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів, оформлення банківської платіжної картки (п.2 р.2 заяви - договору № 206/4017011-СК ).

Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою.

В подальшому відповідач перестала виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестала сплачувати заборгованість по кредиту та процентах

Неодноразовими телефонними повідомленнями банку позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та необхідності її погашення у стислі терміни.

Станом на 29.01.2020 року заборгованість відповідача за заявою-договором № 206/4017011-СК від 26.10.2017 року становить 82 667 грн. 91 коп., яка складається з наступного:

- 47 342. 67 грн., заборгованість за тілом кредиту;

-34 225.24 грн., заборгованість за відсотками;

- 1 100.00 грн., штраф.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за укладеним заявою - договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву згідно якого відповідач визнає позовні вимоги частково лише в частині заборгованості за тілом кредиту. Свої заперечення обґрунтовує наступним. Вона не має можливості платити за кредит, оскільки є інвалідом по зору. В 2017 році вона почала втрачати зір і в зв`язку з цим втратила роботу, що призвело до того, що вона не мала можливості належним чином виконувати умови за укладеним договором. Вона зверталась до банку із заявою про свою неплатоспроможність, а також з вимогою переглянути умови договору. Проте позивач не пішов їй на уступки і продовжив нараховувати відсотки за кредитом незважаючи на те, що їй не було чим сплачувати кредит. Вона отримує заробіток в незначній сумі, також отримує пенсію по інвалідності. Крім того в неї це не перші кредитні зобов`язання. Вона вже має обов`язок сплачувати борг за рішенням суду у справі № 173/777/20. Також в неї є кредитні зобов`язання і перед іншими банківськими установами з якими вона дійшла згоди щодо виплати кредиту та відсотків за планом реструктуризації. В неї дуже складне матеріальне становище, вона не відмовляється від суми боргу за кредитом, але намагалась домовитись з банком щодо зменшення відсотків за кредитом, оскільки вона їх не в змозі виплачувати

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 26.10.2017 року між АТ «ТАСКОМБАНК » та ОСОБА_1 , було укладено заяву - договір № 206/4017011-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки ( з можливістю встановлення кредитного ліміту), що підтверджується копією заяви-договору.

Водночас 25 жовтня 2017 року відповідачем було підписано Опитувальник фізичної особи із зазначенням, в тому числі кореспондентської інформації та загальних відомостей щодо позичальника, що підтверджується копією Опитувальника.

Також попередньо 25 жовтня 2017 року відповідачем було підписано заяву-анкету на оформлення банківських продуктів. Підписуючи заяву-анкету на оформлення банківських продуктів, відповідач просив банк:

4.Надати йому послуги/продукти на умовах та в порядку, передбаченому в цій анкеті-заяві та в договірних документах, що підписуються для оформлення відповідних послуг/продуктів;

5.Укласти з ним договір на оформлення відповідних банківських продуктів/послуг;

6.Здійснювати кредитування на загальних у мовах кредитування, що погоджені з ним та зазначені в договірних документах.

Відповідно до умов надання та обслуговування кредитної лінії та паспорта споживчого кредиту предметом договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних у мовах кредитної лінії:

- Встановлена сума кредитного ліміту -54 182.20 грн.

-Строк користування 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк;

-Проценти за користування кредитом:

-48.0% з 26.10.2017 року по 30.11.2017 року;

-39.6 % з 01.12.2017 року по 31.01.2019 року;

-43.2 % з 01.02.2019 року.

Штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу - 100 грн., за кожен факт прострочення платежу.

Цільове призначення кредиту на споживчі потреби, що підтверджується копіями заяви-договору, Додатку № 1 до заяви договору, заяви-анкети, дозволом на обробку персональних даних.

Таким чином судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір у належній формі та погоджені всі його істотні умови.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18).

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір раніше не оспорювався та не визнавався судом недійсним. Крім того відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем було активовану видану їй картку та остання активно користувалася виданою їй карткою, отримувала кредитні кошти та періодично вносила грошові суми на погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви, тобто відповідач фактично виконував умови укладеного договору.

Крім того відповідно до наданих відповідачем письмових пояснень у відзиві на позовну заяву вбачається, що відповідачем підтверджується факт укладення кредитного договору.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

Частино 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним з відповідачем кредитним договором, та надав відповідачці кредитні кошти у спосіб, зазначений у кредитному договорі, що підтверджується наданою суду випискою.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , порушувала умови укладеного Договору, зокрема не своєчасно вносила банку платежі для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору та погодженого графіку погашення заборгованості. З червня місяця 2018 року відповідач повністю припинила вносити кошти на погашення кредиту.

Згідно укладеного сторонами договору, а саме: до п. 1 р. 2 заяви - договору № 206/4017011-СК від 26.10.2017 року позичальник повідомлена про те, що умови надання та обслуговування кредитної лінії, в тому числі орієнтований графік погашення, детальний розпис сукупної вартості кредиту з у рахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також фінансових зобов`язань, реальна процентна ставка, абсолютне подорожчання кредиту та всі інші умови кредитування за кредитними продуктами в рамках послуг «Кредитка» викладені в Додатку № 1 до даної заяви-договору.

Відповідно до п. 1 р. 2 заяви - договору № 206/4017011-СК від 26.10.2017 року позичальник підтвердив, що ознайомлений в повному обсязі з цими умовами на дання та обслуговування кредитної лінії, позичальнику повністю зрозумілі всі умови та він не має зауважень, заперечень або доповнень щодо них.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка при підписанні заяви договору була повністю ознайомлена з умовами укладеного договору, погоджувалась з ними та зобов`язувалась виконувати про що свідчать підписи відповідача на заяві договорі Додатку № 1, заяві анкеті, опитувальнику фізичної особи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України - Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно умов укладеного договору сторонами погоджена відповідальність за неналежне виконання та/або невиконання умов укладеного договору.

Судом встановлено, що станом на 29.01.2020 року заборгованість відповідача, ОСОБА_1 , відповідно до наданого розрахунку, за укладеною заявою договором № 206/4017011-СК від 26.10.2017 року перед Банком становить: 82 667 грн. 91 коп., яка складається щ наступного:

- 47 342. 67 грн., заборгованість за тілом кредиту;

-34 225.24 грн., заборгованість за відсотками;

- 1 100.00 грн., штраф.

Відповідач визнає наявність заборгованість за кредитним договором та погоджується погашати заборгованість за тілом кредиту. Але зазначає, що через скрутне матеріальне становище на даний час не має можливості погасити заборгованість за укладеним кредитним договором. та нарахованими відсотками

Відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України - Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості: в сумі 47 342. 67 грн., заборгованість за тілом кредиту та 34 225.24 грн., заборгованості за відсотками. При цьому підстав для зменшення розміру нарахованих відсотків чи звільнення відповідача від їх сплати суд не вбачає, оскільки, розмір та порядок сплати відсотків визначений підписаними відповідачем документами, з якими відповідач погоджувалась при отриманні кредитних коштів. Відсотки не перевищують суму заборгованості за тілом кредиту, таким чином є реальними та розумними.

Наявність у відповідача інших кредитних зобов`язань не є підставою для звільнення від виконання умов даного договору, оскільки відповідач знала про їх існування і необхідність виконання і підписавши вищезазначені документи виразила свою власну волю на отримання ще одного кредиту.

З наданих суду медичних документів вбачається, що на час підписання заяви-договору про отримання кредитних коштів позивач вже мала захворювання зору проте побажала укласти даний договір та отримати кредитні кошти не повідомляючи Банківську установу про наявне захворювання та можливі з цим матеріальні труднощі.

В свою чергу враховуючи наявні у відповідача захворювання, які підтверджуються наданими суду документами, суд приходить до висновку про можливість звільнення відповідача від сплати нарахованого штрафу за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань в сумі 1 100.00 грн.

Також судом встановлено, що 08 лютого 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» і ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу б/н відповідно до якого право вимоги за зазначеним вище заявою - договором відійшло від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», що підтверджується, копією договору факторингу та додатків до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України - За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 214 ЦК України - До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за укладеним заявою договором на користь нового кредитора, а саме, ТОВ « ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Оскільки доказів того, що відповідач виконала взяті на себе зобов`язання та сплатила заборгованість за укладеним заявою - договором суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати по сплаті с удового збору, підлягають стягненню з відповідача оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, а звільнення відповідача від сплати штрафу не означає, що позивачем були заявлені вимоги не передбачені укладеним заявою-договором, тобто такі, які б не підлягали задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕДИКТ КАПІТАЛ», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕДИКТ КАПІТАЛ» ( юридична адреса: 04053 вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б м. Київ ), заборгованість за заявою - договором № 206/4017011-СК від 26.10.2017 року за тілом кредиту та відсотками, що виникла станом на 29.01.2020 року в сумі 81 567 грн. 91 коп., яка складається з наступного:

-47 342. 67 грн., заборгованість за тілом кредиту;

-34 225.24 грн., заборгованість за відсотками;

В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕДИКТ КАПІТАЛ» ( юридична адреса: 04053 вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б м. Київ ) на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору - 2102.00 (дві тисячі сто дві) грн. за сплачений судовий збір.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо така апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 15.03.2021 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 17.03.2021 року

Дата набрання законної сили: 15.04.2021 року