Справа № 766/2950/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Фетісова Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Третя Херсонська державна нотаріальна контора м. Херсона про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю , зміну черговості права спадкування, визнання права спільної сумісної власності на придбане майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Третя Херсонська державна нотаріальна контора м. Херсона про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, зміну черговості права спадкування, визнання права спільної сумісної власності на придбане майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з лютого 1989 року проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство.

До жовтня 2000 року проживали у належному їй будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В листопаді 2000 року за спільні кошти вони придбали однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в якій зробили ремонт, придбали меблі, побутову техніку та проживали до смерті чоловіка.

Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Її чоловік ОСОБА_5 у 1976 році отримав квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Вказана квартира була приватизована приблизно у 1993-1994 роках на ОСОБА_5 , його доньку ОСОБА_3 та колишню дружину ОСОБА_6 . Ремонт в квартирі було зроблено за спільні кошти її та ОСОБА_5

У 1989 році ними була придбана земельна ділянка у дачному кооперативі «Локомотив», на якій вони своїми силами збудували дачний будинок, пробили свердловину та займалися вирощуванням овочів та фруктів.

У 2004 році придбали нежитлову будівлю приміщення майстерні по ремонту взуття, в якій зробили ремонт та разом з чоловіком займалися ремонтом взуття.

За життя її чоловік страждав на серцево-судинні захворювання, у зв`язку з чим, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні лікарні ім. Тропіних.

З 22.09.2017 року по 03.10.2017 року її чоловік знаходився на лікуванні у клінічній лікарні Суворовського району м. Херсона з приводу тяжкого ішемічного інсульту.

Внаслідок перенесеного інсульту він втратив можливість нормально розмовляти, ходити, вимагав постійного нагляду. Вона робила з ним зарядку, масаж тіла, доглядала його. Коли він почав ходити, постійно супроводжувала його в піших прогулянках. Допомогу у догляді чоловіка їй надавала сусідка ОСОБА_7 . Дочка ОСОБА_3 ніякої участі в догляді за батьком не приймала, ні матеріальної, ні фізичної допомоги від неї батько не отримував.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно

16.01.2019 року вона звернулася до Третьої Херсонської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , заяву про прийняття спадщини також подала донька померлого ОСОБА_3 .

Вона звернулася до ОСОБА_3 з пропозицією укласти нотаріально посвідчений договір про заміну черговості отримання спадкоємцями за законом права на спадкування, згідно з ч.1 ст.1259 ЦК України, однак відповідачка по справі відмовилася, що стало підставою звернення до суду.

Державним нотаріусом Карповою Н.М. їй було повідомлено, що отримати свідоцтва про право на спадщину вона не може, у зв`язку з відсутністю рішення суду про встановлення юридичного факту її проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та наявності спадкоємця першої черги законом.

На підставі викладеного, норм ст.ст. 3,74 СК України, ст.ст. 1258, 1259, 1261, 1264 ЦК України просила: встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 з лютого 1989року; змінити ОСОБА_1 черговість одержання права спадкування із четвертої черги на першу чергу спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати право спільної сумісної власності на майно, придбане ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 за час спільного проживання однією, а саме: майстерню для ремонту взуття, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , та земельну ділянку, площею 0,0886 га, кадастровий номер :05:031:0611, розташовану на території Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому.

В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в задоволення позову за необґрунтованістю, з підстав зазначених у письмовому заперечені проти позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Судом установлено та підверджено матеріалами справи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.01.1963року по 09.02.1992року, реєстрація актового запису про розірвання шлюбу відбулася в Реєстрі 23.06.2011року за №1.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 10.11.2000 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 належить на праві спільної сумісної власності квартирна № 110, по АДРЕСА_5 .

Як вбачається із копії паспорту, виданого 24.07.1998 року Суворовським РМ УМВС України в Херсонській області, на ім`я ОСОБА_1 , вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 16.01.2009 року. Згідно з копією паспорту, виданого 29.07.1998 року Комсомольським РМ ХМУУМВС України в Херсонській області, на ім`я ОСОБА_5 , останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 07.02.2001 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу державного майна - будівлі майстерні по ремонту взуття шляхом продажу на аукціоні від 26.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Драгневич Л.Ю., ОСОБА_5 належить нежитлова будівля, майстерня по ремонту взуття, загальною площею 8,3кв.м. що розташована за адресою: АДРЕСА_4 . Право власності на нежитлову будівлю, майстерню по ремонту взуття зареєстровано в Херсонському бюро технічної інвентаризації 05.07.2004року номер запису 330 в книзі1.

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №370469 від 19.07.2012 року ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0886га з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: Херсонська область Голопристанський район, Великокардашинська сільська рада (за межами населеного пункту).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується актовим записом про смерть №758, складеним Корабельним районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 16.10.2018 року.

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно.

Спадкова справа №440/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 заведена державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори за заявою ОСОБА_3 від 02.11.2018року про прийняття спадщини. Також із заявою про прийняття спадщини звернулася 16.01.2019року ОСОБА_1 .

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердили факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 із ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , факт ведення спільного господарства та спільного побуту.

Аналіз поданих заявником письмових доказів у сукупності з показаннями свідків доводять суду факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 09.07.1992року по 16.10.2018 року, оскільки матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 до 09.02.1992року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 .

Щодо вимог про визнання права спільної сумісної власності на майно, придбане разом зі спадкодавцем за час спільного проживання однією сміє`ю суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно , набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

За змістом наведеної вище норми, правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі ст. 74 СК України.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Застосовуючи норму ст.60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2)кошти, за які таке майно було набуте(джерело набуття).

Норма ст.60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсними та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи наведене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахування встановлених обставин і вимог, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання права спільної сумісної власності на майно, з підстав їх недоведеності, оскільки позивачкою не доведено належними доказами, що майно, набуте під час спільного проживання з ОСОБА_5 , є об`єктом їхньої спільної сумісної власності.

Позовні вимоги про зміну черговості одержання прав на спадкування підлягають задоволенню з таких підстав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в 21 постанови № 7 від 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців).

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Така правова позиція викладена, у постановах Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18, від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17, яку суд у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_5 внаслідок перенесеного інсульту був у безпорадному стані, потребував стороннього догляду та допомоги, а вона піклувалася про нього.

Безпорадний стан - стан, при якому людина не може самостійно приймати активні заходи, що забезпечують її існування або оберігають її життя, здоров`я та гідність. Безпорадність може бути обумовлена фізіологічними причинами або може супроводжуватися патологічним процесами або бути їх наслідком (при психічних і нервових захворюваннях, при важких захворюваннях, що супроводжуються різкою фізичною слабкістю).

Як вбачається із виписок з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_5 , виданих КП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» ОСОБА_5 страждав на серцевосуддині захворювання у зв`язку з чим, постійно перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні. В період з 22.09.2017 року по 03.10.2017 року ОСОБА_5 переніс ішемічний інсульт внаслідок чого втратив можливість нормально розмовляти, ходити, потребував постійного догляду.

Враховуючи, що за обставиними справи встановлено та не спростовано відповідачем, що ОСОБА_1 , проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1992року по 2018рік надавала йому допомогу у приготуванні їжі, у догляді, і останній потребував такої допомоги, оскільки був обмежений у русі і самостійному догляді через стан здоров`я, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених частиною другою ст. 1259 ЦК України, для зміни черговості права на спадкування та визнання за ОСОБА_1 як спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 права на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, ст.3,57, 60 СК України, ст.ст. 1259, 1258,1261, 1264 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 315, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 з 09.07.1992 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 права на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до для початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В.Прохоренко