Справа № 331/1103/21
Провадження № 2/331/1086/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2021 року м. Запоріжжя
Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди.
Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , просить суд стягнути з відповідача грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн., при цьому в позовній заяві посилається на те, що своїми діями відповідач протягом року змушує його звертатись за своїм правом відстоювати, боротись з посадовими особами, тому він звертався до Запорізького окружного адміністративного суду, яким було задоволено позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Проте, до матеріалів справи додано вищевказане рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року, яке виготовлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, і з якого неможливо встановити, якої саме особи стосується рішення, оскільки позивача визначено як «ОСОБА 1». Крім того, рішення не завірене належним чином, відсутня відмітка про набрання ним законної сили.

Крім того, як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3).
Аналогічна правова позиція визначена і у статті 23 Цивільного кодексу України.
При цьому пункт 4 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. У разі недотримання позивачем зазначених вимог суд вправі залишити позовну заяву без руху.
У позові заявлено вимогу, зокрема, про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. Разом з тим, не зазначено з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди у саме такому розмірі та якими доказами це підтверджується.
Також, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізично особою підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Так, у порушення вимог цивільного процесуального закону позивачем до матеріалів справи не долучено квитанцію про сплату судового збору .
До позовної заяви ОСОБА_1 додано копію посвідчення учасника бойових дій від 22.10.2002 року.
Пунктом 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
На учасників бойових дій розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який визначає статус зокрема і учасників бойових дій та гарантії їх соціального захисту.
З системного та логічного аналізу норм закону видно, що учасники бойових дій звільненні від сплати судового збору лише у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав як учасників бойових дій, тобто порушенням гарантії їх соціального захисту, передбачених Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Предметом спору у даній справі є відшкодування моральної шкоди, тобто дана справа не пов`язана з порушенням гарантій соціального захисту позивача як учасника бойових дій.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зроблений правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільненням від сплати судового збору у справах із вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 2-791/07 від 12 червня 2020 року.

Відповідно до ст.95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

В порушення ст. 95 ЦПК України, долучені до позовної заяви копії документів, не завірені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175-177 ЦПК України або не сплачені судові витрати, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Враховуюче вищевикладене, суддя вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків.
Керуючись ст. 185 ЦПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.
Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, та роз`яснити позивачеві, що у разі не усунення зазначених недоліків, позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачеві.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Світлицька