Справа № 159/610/21
Провадження № 2/159/461/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Денисюк Т.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позовних вимог.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 28.07.2018 року Кременчуцьким міським відділом ДРАЦСу ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис №796.

Позовні вимоги мотивовано тим, що шлюб між сторонами зареєстровано 28.07.2018 року, від шлюбу спільних дітей немає, на утриманні позивача є неповнолітній син ОСОБА_3 , 2012 року від попереднього шлюбу. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, близько 6 місяців вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що шлюб існує лише формально, сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Враховуючи викладене позивач просить в судовому порядку шлюб розірвати.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Згідно заяви (в оригіналі та в перекладі на українську мову) від 04.02.2021 року скерованої відповідачем ОСОБА_2 на електронну адресу суду, останній позовні вимоги визнає та просить розглядати справу у його відсутності.

Рух справи в суді.

Позовну заяву подано до суду 01 лютого 2021 року.

Провадження у справі відкрито 15 лютого 2021 року.

Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини справи.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого Кременчуцьким міським відділом ДРАЦСу ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 28.07.2018 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №796.

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Позивачка ОСОБА_1 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від попереднього шлюбу із ОСОБА_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 09.08.2012 року).

Відповідно до довідки №40 від 09.02.2021 року виданої ТзОВ «КД-1 ВЕРЕС» позивач ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .

Син позивачки неповнолітній ОСОБА_4 навчається в 2-В класі закладу загальної середньої освіти «Ліцей №11 м.Ковеля», що стверджується довідкою №02-08/8 від 05.02.2021 року виданою директором ліцею.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, міжнародних договорів, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або між народним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно роз`яснень, викладених у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК України.

При визначенні підсудності слід керуватись ч. 2 ст. 28 ЦПК України, згідно якої, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні перебувають малолітні або неповнолітні діти.

Так, питання розірвання шлюбу між громадянином України та громадянином іншої держави регулюються Законом України "Про міжнародне приватне право" (далі-Закону).

Відповідно до статей 60 та 63 Закону припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Наприклад, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Спільним особистим законом подружжя, які є громадянами України, незалежно від місця їхнього постійного проживання є право України, а тому розірвання шлюбу між ними здійснюється за законодавством України.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. У такому випадку вибір права обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 Закону України "Про міжнародне приватне право". Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним (частини друга, третя статті 60 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Позивачка має на утриманні неповнолітнього сина та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю та позицію відповідача, який проти розірвання шлюбу не заперечив, суд вважає необхідним шлюб розірвати не вживаючи заходів примирення.

Судові витрати, згідно позовної заяви, необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 24, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3,12-13, 19, 28, 81, 247, 258, 259, 264, 265, 279, 497 ЦПК України, ст.ст.60,63 Закону України «Про міжнародне приватне право», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 28 липня 2018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №796.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити « ОСОБА_6 ».

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 18 березня 2021 року.

ГоловуючийТ. В. Денисюк