справа № 489/6741/20 провадження №2/489/948/21
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У грудні 2020 року ПриватБанк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 169726,85 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що відповідач звернувся до ПриватБанку про надання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 07.06.2019, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань станом на 05.11.2020 утворилася заборгованість у розмірі 202907,64 грн., з якої 169726,85 грн. заборгованості по тілу кредиту, в т.ч. 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту та 169726,85 грн. за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 33180,79 грн. заборгованості за простроченими процентами, 0,00 грн. заборгованості за процентами нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, 0,00 грн. пені та комісії.

З вказаної заборгованості, користуючись своїм правом позивач просить стягнути лише заборгованість за кредитом в розмірі 169726,85 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

07.06.2019 між ПриватБанком та відповідачем укладено договір б/н у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Підписавши анкету - заяву відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився на офіціальному сайті банку, пам`яткою клієнта, тарифами примірник яких отримав шляхом самостійної роздруківки.

Анкета-заява не містить умов про розмір кредиту, нарахування процентів та інших платежів, а також відповідальності позичальника.

Позивачем до позовної заяви додано Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію щодо загальної вартості кредиту, строку кредитування, ліміту кредиту, процентної ставки, порядку повернення кредиту та штрафних санкцій, який підписано відповідачем 24.06.2019.

Крім того до позовної заяви додано копію витягу з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт та Умов і правил надання банківських послуг, на яких підпис позичальника відсутній.

Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 17.01.2018 по 01.09.2020, яка згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу.

Також на підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин позивач надав довідку про зміну кредитного ліміту, відповідно до якої 24.06.2019 встановлено кредитний ліміт в розмірі 200000,00 грн., а з 15.06.2020 його зменшено до 0,00 грн., а також видану відповідачу відповідно до укладеного між сторонами договору кредитну картку, випуск якої здійснено 07.06.2018, терміном дії до червня 2021 року.

Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 28.07.2020 утворилася заборгованість у розмірі 05.11.2020 утворилася заборгованість у розмірі 202907,64 грн., з якої 169726,85 грн. заборгованості по тілу кредиту, в т.ч. 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту та 169726,85 грн. за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 33180,79 грн. заборгованості за простроченими процентами, 0,00 грн. заборгованості за процентами нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, 0,00 грн. пені та комісії.

З наведеної заборгованості, користуючись своїм правом, позивач просить стягнути лише заборгованість за кредитом в розмірі 169726,85 грн.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання.

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач розумів Умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи банку, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву.

За такого, додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг та тарифи банку, суд розцінює як належний доказ, що відповідає висновку Верховного Суду України наведеного у постанові від 11.03.2015 по справі № 6-16цс15 і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

Між тим, підписана відповідачем анкета-заява, паспорт споживчого кредиту, яким визначено умови кредитування, в т.ч. нарахування процентів та інших платежів, виписка по картковому рахунку та довідки про зміну кредитного ліміту та видану відповідачу кредитну картку, є належними і допустимими доказами на підтвердження наявності між сторонами укладеного кредитного договору.

При наданні оцінки наявного в матеріалах справи паспорту споживчого кредиту суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 02.12.2020 по справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20).

Враховуючи доведення позивачем належними доказами отримання відповідачем кредиту, користування кредитними коштами та порушення ним взятих грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість по тілу кредиту в розмірі 169726,85 грн. та по процентам в розмірі 33180,79 грн., які не спростовано відповідачем, з яких позивач просить стягнути лише заборгованість по кредиту, суд, зважаючи на межі судового розгляду, встановленні частиною першою статті 13 ЦПК України, приходить до висновку про правомірність позовних вимог та їх задоволенню в розмірі, визначеному позивачем.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2545, 90 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 07.06.2019, яка станом на 05.11.2020 складається із 169726,85 грн., а також судовий збір в сумі 2545,90 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д;

відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 16.03.2021.

Суддя І.В.Коваленко