Справа № 462/2906/20 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/811/3081/20 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.

при секретарі: Ждан К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 червня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

25 травня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис строком на 6 місяців, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_4 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалих осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заяву обґрунтовувала тим, що вона та ОСОБА_6 з 26 жовтня 2016 року перебувають у шлюбі. Сторони разом проживали у квартирі АДРЕСА_2 . Разом з ними проживала її ( ОСОБА_2 ) неповнолітня донька від першого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 квітня 2020 року зі слів доньки їй стало відомо, що ОСОБА_4 підглядав за нею у ванній кімнаті, коли та переодягалась та приймала ванну, що також підтверджується відеозаписом із камери, встановленої у квартирі, в якій проживають сторони. Після цього, заявниця спробувала поговорити з чоловіком, однак останній все заперечив, відреагував неадекватно, накинувся на неї, внаслідок чого донька викликала поліцію. До прибуття працівників поліції, ОСОБА_4 спробував утекти, викравши з квартири документи та відеореєстратор. В подальшому, ОСОБА_2 написала заяву з приводу викрадення документів, відомості про що були внесені до ЄДРДР за ч. 1 ст. 357 КК України. Таким чином, на її думку, діяння ОСОБА_3 щодо її доньки ОСОБА_5 містять ознаки сексуального насильства. ОСОБА_4 вчинив відносно неї психологічне насильство, оскільки після вказаного інциденту погрожував їй по телефону, висловлювався до неї нецензурними словами, з приводу чого вона 07.05.2020 року звернулась до поліції, та відносно ОСОБА_1 було винесено терміновий заборонний припис.

У зв`язку із наведеним вважає, що її чоловік - ОСОБА_4 вчинив щодо ОСОБА_5 сексуальне насильство (підглядав за нею у ванній кімнаті, чим порушив її статеву недоторканість), а щодо заявниці - психологічне та економічне насильство, оскільки їй погрожував, викрав документи, пошкодив майно.

Оскаржуваним рішенням заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Видано обмежувальний припис, яким заборонено ОСОБА_7 протягом одного місяця: перебувати у місці спільного проживання з постраждалою ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 ; наближатись на відстань менше ніж 50 м. до місця проживання постраждалої ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 .

У задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

Допущено рішення суду до негайного виконання.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_6 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що мало місце вчинення ОСОБА_8 сексуального насильства щодо неповнолітньої ОСОБА_5 , яке виразилось у підгляданні та підслуховуванні без її відома та без відома її матері, в той час, коли вона перебувала у ванній кімнаті, що містить ознаки порушення статевої свободи та статевої недоторканості. При цьому, суд першої інстанції не врахував його пояснення про те, що такі дії ним були вчинені виключного для того, щоб дізнатися про зміст розмов ОСОБА_5 з хлопцем. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що він є небезпечним для ОСОБА_5 . Зазначає, що судом не надано належної оцінки поясненням ОСОБА_9 в судовому засіданні, яка пояснила, що неодноразово за час спільного проживання залишалась з ним наодинці і жодних підстав боятись скаржника у неї не було, весь час спільного проживання з її матір`ю він ставився до ОСОБА_9 як до доньки. Вважає, що подання заяви про видачу обмежувального припису має на меті його виселення із квартири, адже жодної небезпеки для життя чи здоров`я ОСОБА_2 він не становить.

Просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

У засіданні колегії суддів, призначене на 04 березня 2021 року, належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності по наявних матеріалах справи.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п.п. 3, 14 та 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Встановлено, що заявниця ОСОБА_2 та заінтересована особа - ОСОБА_6 з ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Заявниця ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та донька заявниці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та проживають у кв. АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописки від 13.05.2020 року.

Судом на підставі пояснень ОСОБА_2 встановлено, що 22 квітня 2020 року їй зі слів доньки стало відомо, що ОСОБА_4 підглядав за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ванній кімнаті, коли та переодягалась та приймала ванну, що, підтверджується відеозаписом із камери, встановленої у квартирі АДРЕСА_2 .

07.05.2020 року ОСОБА_2 подала до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області заяву, в якій зазначила, що її чоловік ОСОБА_6 вчиняє домашнє насильство щодо неї та її неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , яке проявляється в погрозах. Остання переживає за життя та здоров`я доньки, так як її чоловік ОСОБА_6 підглядав за дитиною, в той час коли вона ( ОСОБА_5 ) перебувала у ванній кімнаті.

За результати проведення перевірки встановлено, що подана ОСОБА_2 інформація у заяві від 07.05.2020 року знайшла своє підтвердження, у діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення згідно ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується довідкою про результати проведеної перевірки ЄО №10457 від 07 травня 2020 року.

11.05.2020 року Франківським ВП ГУНП у Львівській області було винесено терміновий заборонний припис серії АА № 082535стосовно кривдника ОСОБА_1 , у зв`язку зі скоєнням останнім домашнього насильства щодо ОСОБА_2 .

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції виходив з того що 22-23 квітня 2020 року мало місце вчинення ОСОБА_10 сексуального насильства щодо неповнолітньої ОСОБА_5 , яке виразилось у підгляданні та підслуховуванні без її відома та без відома її матері, в той час, коли вона перебувала у ванній кімнаті, яке містить ознаки порушення статевої свободи та статевої недоторканості. Покликання ОСОБА_1 на те, що ним вчинялись такі дії виключно для того, щоб дізнатись про зміст розмов ОСОБА_5 із хлопцем не заслуговують на увагу, оскільки доказів такого суду не надано, а вчинення таких дій не заперечується ОСОБА_8 та свідчить про його втручання у приватне життя ОСОБА_5 .

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав вважати, що наявні ризики настання насильства у майбутньому, у разі не застосування відносно заінтересованої особи ОСОБА_1 обмежувального припису.

Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Ванівський О. М.

Мельничук О. Я.