Справа №:755/2567/21
Провадження №: 2/755/1952/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), треті особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариства «Універсал Банк», про скасування запису про проведену державну реєстрацію обтяження та припинення обтяження речового права (арешту нерухомого майна), -

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Романцова Т.В. звернулась до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), треті особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариства «Універсал Банк», про скасування запису про проведену державну реєстрацію обтяження та припинення обтяження речового права (арешту нерухомого майна).

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд скасувати запис про проведену державну реєстрацію обтяження (арешту нерухомого майна) №2452333 від 11 вересня 2013 року, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер №5781235 від 11 вересня 2013 року та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони №32354664 від 24 липня 2012 року, виданої ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві - винесеного відносно всього майна, що належить ОСОБА_1 , та припинити обтяження речового права (арешту нерухомого майна) на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 т. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, відносин; інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як убачається зі змісту позовної заяви, представник позивача зазначає, що позивач не є стороною виконавчого провадження, в межах якого накладено арешт на майно боржника та посилається на технічну помилку, вчинену в Держаному реєстрі речових прав під час внесення запису про обтяження. На підставі викладених у позові обставин та фактів, вважає, що запис про обтяження майна №2452333 від 11 вересня 2013 року, що належить позивачу, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони №32354664 від 24 липня 2012 року, виданої ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві - є незаконним через технічну помилку внесення до Державного реєстру обтяжень РНОКПП позивача замість РНОКПП боржника у виконавчому провадженні.

Тобто в цій справі дослідженню підлягають виключно рішення та дії державного виконавця та державного реєстратора при реєстрації обтяження, накладеного постановою державного виконавця. Та зі змісту позовної заяви не вбачається спору про право цивільне.

В той же час, у відповідності до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, встановивши предмет спору, яким є дії та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні, стороною якого не є позивач, та дії державного реєстратора при реєстрації обтяження на підставі постанови державного виконавця, у суду відсутні підстави для розгляду вимог даної позовної заяви в порядку цивільного судочинства, а процесуальним законодавством оскарження таких дій суб`єкта владних повноважень віднесено до юрисдикції відповідного окружного адміністративного суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вивчивши матеріали позовної заяви, враховуючи предмет позову, суб`єктний склад сторін та характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства та повинні вирішуватись в порядку адміністративного судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України суд роз`яснює позивачу право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 19, 186, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовомОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), треті особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариства «Універсал Банк», про скасування запису про проведену державну реєстрацію обтяження та припинення обтяження речового права (арешту нерухомого майна).

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

С у д д я