Справа № 357/7858/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді - Цуранов А. Ю. ,

при секретарі Севериненко Д. В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області про визначення місця проживання,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) з матір`ю - ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ). Судові витрати просила стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_3 , 2013 р.н. Шлюб між сторонами розірвано. Хлопчик зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

12.08.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

16.09.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, копії ухвали надіслані сторонам.

26.10.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Позивач та представник позивача ОСОБА_4 подали до суду спільну заяву про проведення розгляду справи без участі сторони позивача, позовну вимогу про визначення місця проживання дитини з матір`ю підтримали в повному обсязі, у разі визнання відповідачем позову просили не досліджувати обставини по справі. Судові витрати залишити за позивачем.

Представник відповідача ОСОБА_5 надала до суду заяву про визнання відповідачем позовної вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю, відносно стягнення судових витрат з відповідача заперечує, просила проводити розгляд справи у відсутність сторони відповідача, при винесенні судового рішення не досліджувати обставини справи та не давати оцінку вказаним у позові та відзиві на позовну заяву обставинам.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

З 01.12.2012 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 13.07.2018 року розірвано.

Від спільного проживання подружжя має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки № 11-14-1848 від 16.07.2020 року Виконавчого комітету Узинської міської ради, ОСОБА_1 , 1991 р.н. разом з сином ОСОБА_3 , 2013 р.н. зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

У відповідності до частини 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позовні вимоги відповідають наведеним вище правовим нормам та не порушують права інших осіб, сторони досягли згоди відносно місця проживання сина, суд вважає можливим прийняти визнання відповідачем вимоги позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю та задовольнити вказану позовну вимогу.

За заявою позивача судові витрати слід залишити за нею.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 206, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Прийняти визнання ОСОБА_2 позовної вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , інд. код НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяА. Ю. Цуранов