УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

241/74/21

2/241/152/2021

12 березня 2021 року смт. Мангуш

Суддя Першотравневого районного суду Донецької області Молонова Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до Мангушської селищної ради про визнання рішень незаконними та їх скасування,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Першотравневого районного суду Донецької області знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Мангушської селищної ради про визнання рішень незаконними та їх скасування.

11.03.2021 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначає, що ним до суду подано позовну заяву до Мангушської селищної ради про визнання рішень незаконними та їх скасування. Предметом його позову є зобов`язання відповідача надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,100 га з кадастровим номером :07:000:1344 для індивідуального дачного будівництва. Вказана земельна ділянка у теперішній час знаходиться у приватній власності ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що у нього є підстави вважати, що власник спірної земельної ділянки ОСОБА_2 може здійснити заходи щодо її відчуження, що може значно ускладнити ефективний захист його права, просить до набрання законної сили рішенням суду у цій справі заборонити вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки площею 0,100 га з кадастровим номером :07:000:1344, яка перебуває у власності ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи та надану позивачем заяву, суд вважає, що вимога про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Стаття 150 ЦПК України встановлює види забезпечення позову, і відповідно до п. 4 частини першої цієї статті позов забезпечується в тому числі забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Всупереч зазначеним вимогам, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну неможливість виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що власник спірної земельної ділянки ОСОБА_2 намагається вчинити дії направлені на відчуження земельної ділянки. Ця інформація є лише припущенням позивача.

Крім того, враховуючи, що при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, вжиття заходів забезпечення позову може порушити також права власника земельної ділянки ОСОБА_2 .

Вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору - земельної ділянки, безперечно є втручанням зі сторони державного органу у право власності особи, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до Мангушської селищної ради про визнання рішень незаконними та їх скасування - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до положень ч. 11 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ю.В. Молонова