Справа № 462/3921/20 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1218/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

при секретарі: К.О. Ждан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишина Романа Мироновича на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 11 березня 2021 року у справі за заявою представника відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишина Романа Мироновича про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року у справі № 462/3921/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Банк Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію банку, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про визнання недійсними електронних торгів та договору купівлі-продажу, -

в с т а н о в и в:

04.03.2021 року представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишин Р. М. звернувся до суду із заявою, у якій просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року у справі № 462/3921/20.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні заяви представника відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишин Романа Мироновича про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року у справі № 462/3921/20, відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишин Роман Миронович.

Вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував, що право власності ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» зареєструвало не на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав, а на підставі постанови Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі №462/4045/15, якою витребувано на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» з володіння ОСОБА_1 (позивача) та ОСОБА_2 нежитлову будівлю під літерою «Б-3» загальною площею 698. 9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Судове рішення про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно виключно у разі, якщо право власності на це майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Такий висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19). З огляду на те, що право власності ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» було оформлено на підставі судового рішення, а не оспорюваного договору, вжитті судом заходи забезпечення позову не є взаємопов`язаними з предметом позову. Не зважаючи на те, що предметом позовних вимог у даній справі є майнові права, які не є підставою оформлення права власності на нерухоме майно, суд першої інстанції необгрунтовано заборонив власнику майна користуватися належним йому майном, що є проявом свавільного втручання в здійснення Товариством права власності щодо цього майна. Вважає, що дані обставини свідчать про те, що судом першої інстанції не було належним чином з`ясовано, чи між учасниками справи існує спір та чи застосований захід забезпечення позову може забезпечити ефективний захист прав позивача. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, судом не було враховано, що заходи забезпечення позову у вигляді заборони законному власникові користуватися належним йому майном порушують конституційні принципи щодо вільного володіння, користування та розпорядження своєю власністю та є непропорційним втручанням в здійснення права власності. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову та забороняючи власникові користуватися належним йому майном, суд першої інстанції не дотримався балансу інтересів сторін, так як судом взагалі не враховувалися інтереси відповідача як власника нерухомого майна, а вжиті заходи забезпечення позову фактично спрямовані на зупинення його господарської діяльності щодо відповідного майна. В обгрунтування підстав заяви про вжиття заходів забезпечення позову заявник (позивач) зазначав, що відповідач упродовж всього часу розгляду даної справи матиме можливість безперешкодного користування майном, спір щодо якого триває (розглядається судом). Судом не враховано, що спір, який розглядається судом, не є спором щодо права власності на відповідне майно, так як позивач у цій справі оскаржує результати електронних торгів та укладений на їх підставі договір купівлі-продажу майнових прав щодо такого майна. Крім того, задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, районний суд погодився з доводами заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо таке буде прийняте на користь позивача та не врахував, що ОСОБА_1 (позивач) звернулася до суду з немайновими вимогами і можливе судове рішення про їх задоволення не вимагатиме примусовою виконання.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року у справі № 462/3921/20, задоволити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишин Р. М. скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України до способів забезпечення позову належать зокрема: забороною вчиняти певні дії а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. 1-9 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Згідно ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Банк Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію банку, ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», у якому просила визнати недійсними результати електронного аукціону щодо продажу майнових прав на нежитлову будівлю під літ. «Б-3» загальною площею 698, 9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , лот № GL53N018727, визнати недійсним та скасувати протокол електронного аукціону № UA-EA-2020-06-19-000027-b від 26.06.2020 року та визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав щодо нерухомого майна № UA-EA-2020-06-19-000027-b від 30.06.2020 року, укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус».

11.02.2021 року позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просила заборонити ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» користуватися нерухомим майном - нежитловою будівлею під літ. «Б-3» загальною площею 698, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» надавати у користування у будь-який спосіб будь-яким третім особам нерухоме майно - нежитлову будівлю під літ. «Б-3» загальною площею 698, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у цілому та її частину.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» користуватися нерухомим майном - нежитловою будівлею під літ. «Б-3» загальною площею 698, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» надавати у користування в будь-який спосіб будь-яким третім особам нерухоме майно - нежитлову будівлю під літ. «Б-3» загальною площею 698, 9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у цілому чи її частину.

04.03.2021 року представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишин Р. М. звернувся до суду із заявою, у якій просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року у справі № 462/3921/20.

В обґрунтування поданої заяви покликався на те, що заходи забезпечення позову шляхом заборони законному власникові користуватися належним йому майном порушують конституційні принципи щодо вільного володіння, користування та розпорядження своєю власністю та є непропорційним втручанням в здійснення права власності. При цьому, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав щодо цього майна, укладеного за результатами відповідних електронних торгів, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» було залучено Верховним Судом до розгляду справи № 462/4045/15 як процесуальний правонаступник позивача у цій справі ПАТ «Банк «Київська Русь». В подальшому, вирішуючи цей спір по суті та приймаючи у справі нове рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що таке майно вибуло з власності ПАТ «Банк «Київська Русь» за нікчемним правочином, у зв`язку із чим підлягає витребуванню від ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь процесуального правонаступника Банку у цій справі - ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус». Постановою Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 462/4045/15, яка є остаточною та не підлягає оскарженню, вирішено по суті спір щодо права власності на відповідне майно, самим заявником у клопотанні про вжиття заходів забезпечення позову також зазначено, що за відповідачем (ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус») зареєстровано право власності на таке майно на підставі вказаної постанови Верховного Суду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишина Р. М. про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року у справі № 462/3921/20, суд першої інстанції виходив з того, що скасування заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки дійсно існує реальна небезпека заподіянням шкоди правам позивача.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Матеріалами справи встановлено, що станом на час розгляду заяви про забезпечення позову ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» є власником спірної нежитлової будівлі під літерою «Б-3» загальною площею 698, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, забезпечення позову шляхом заборони власнику користуватись його майном є порушенням прав останнього на володіння, користування та розпорядження майном як власника такого.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 року у справі № 753/6672/19, суд при вирішенні питання щодо забезпечення позову не має процесуальної можливості вирішувати питання з приводу права володіння та користування належним відповідачу майном.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року, які не тільки позбавляють відповідача на час вирішення даного спору права користуватися нежитловою будівлею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а й перешкоджають господарській діяльності товариства щодо зазначеного майна.

З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нової постанови про задоволення заяви представника відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишина Романа Мироновича про скасування заходів забезпечення позову та скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року у справі № 462/3921/20.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишина Романа Мироновича задоволити.

Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 11 березня 2021 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою заяву представника відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишина Романа Мироновича про скасування заходів забезпечення позову задоволити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року у справі № 462/3921/20.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 січня 2022 року.

Головуючий: Н. П. Крайник

Судді: О. М. Ванівський

О. Я. Мельничук