Справа №461/2881/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Собко В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання,

встановив:

позивач звернувся до суду із позовом до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, стягнення компенсації за відрив від звичайних занять.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 покликається на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 1 квітня 2010 року у справі №2-1474/2010 вирішено стягнути з КС «Перше кредитне товариство» на його користь 1445 грн. депозитного вкладу - 80,20 грн., інфляційних втрат за час прострочення, 20, 66 грн. - 3% річних від простроченої суми, 14, 80 грн. судових витрат, всього: 1 650, 66 грн. Рішення суду набрало законної сили. 30 листопада 2010 року видано виконавчий лист № 2-1474/10, який ним (позивачем) скеровано на виконання до відділу ДВС Приморського районного управління юстиції у м. Одесі. На даний час у Другому Приморському відділі ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження № 57669494 за вказаним виконавчим листом та тривають виконавчі дії, однак боржник ухиляється від виконання рішення суду. Позивач стверджує, що рішення суду не виконано та заборгованість не погашено. У зв`язку з цим, відповідно до п.п.4.1, 4.2 договорів про внесення депозитного вкладу на депозитний рахунок за період із 01 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року ним нарахована пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в розмірі 15533,75 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами № ЛВ -20/0027/08/986 від 14 липня 2008 pоку, № ЛВ -20/0041/08/986 від 19 вересня 2008 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок за період з 01 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року в сумі 15533,75 грн., а також стягнути з відповідача на його користь компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 2361,50 грн.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Подав відзив на позовну заяву, згідно якого позов заперечив вказуючи, що після винесення рішення Галицького районного суду м. Львова у справі №2-1474/2010, право нараховувати проценти та пеню по договору припиняється. Розрахунок пені позивача не відповідає вимогам закону, оскільки ним нараховані подвійний розмір облікової ставки НБУ у розмірі 36 % денних, а не річних, як це передбачено нормами чинного законодавства. До спірних правовідносин не можуть бути застосовані норми ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», оскільки не містить обов`язкового визначення розміру пені «за згодою сторін», а подвійна облікова ставка НБУ є граничною межею, яку сторони не можуть перевищити цією згодою. Положення наданих позивачем до справи депозитних договорів не містять умов щодо погодження сторонами суми пені за прострочення повернення КС «Перше кредитне товариство» суми депозитних вкладів та нарахованих процентів. У зв`язку із цим, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Також, просить стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 гривень.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів наведених у ньому.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 1 квітня 2010 року у справі №2-1474/2010 вирішено стягнути з КС «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 1445 грн. - депозитного вкладу, 80,20 грн. - інфляційних втрат за час прострочення, 20, 66 грн. - 3% річних від простроченої суми, 14, 80 грн. - судових витрат, а усього: 1 650, 66 грн.

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).

Отже, передумовою для стягнення пені є порушення виконання грошового зобов`язання відповідачем.

З урахуванням вказаних правових норм та наявності судового рішення, за яким із відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість та таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже є грошовим зобов`язанням, суд дійшов висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов`язань.

КС «Перше кредитне товариство» є фінансовою, а не банківською установою.

Згідно із ч.2 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансової послуги.

Позивачем до позову долучено розрахунок, відповідно до якого розмір пені за період з 01 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року склав 15533,75 гривень.

Одночасно, позивач належним чином не обґрунтував даний розрахунок пені за період 01 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року, згідно облікової ставки НБУ із застосуванням пені, а також того, що облікова ставка НБУ стосується фінансової установи - КС «Перше кредитне товариство».

Доказів того, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання, що дає підстави для стягнення на користь позивача пені матеріали справи не містять, оскільки відсутні будь-які відомості про повне виконання рішення. Долучена позивачем постанова про відкриття виконавчого провадження не підтверджує повне виконання рішення суду.

Окремо суд відзначає, що з умов договорів, укладених між КС «Перше кредитне товариство» та ОСОБА_1 не встановлено відповідальності у виді неустойки (пені, штрафних санкцій) та розміру такої за прострочення або несвоєчасне повернення грошових коштів, а у пункті №; вказаних договорів лише міститься посилання на «відповідальність згідно чинного законодавства України».

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Отже, суд вважає що відсутні факти, якими позивач обґрунтовує підстави своїх вимог, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та документально не підтвердженими, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Оцінюючи покликання позивача на практику судів касаційної інстанції, як на підставу задоволення позову, суд приходить до переконання, що наведені правові висновки висловлені у вказаних справах не є подібними за змістом, не є тотожними та в повній мірі не відповідають характеру правовідносин сторін у цій справі, відтак не можуть бути застосовані у даній справі, як підстава для задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача.

При поданні позову позивач судовий збір не сплачував, оскільки звільнений від його сплати на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Також, зважаючи на вищенаведені доводи та мотиви, зокрема відсутність законних підстав для стягнення пені, тобто задоволення позовних вимог, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у виді компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 2361,50 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Як встановлено судом, між відповідачем та адвокатом Племениченко Геннадієм Вячеславовичем укладено договір про надання правової допомоги №461/2881/2020/1 від 11.12.2020 року, предметом якого є надання клієнту правничої допомоги у цивільній справі №461/2881/2020.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 12.02.2021 року, згідно договору, вартість послуг, наданих адвокатським об`єднанням становить 3000,00 гривень.

Суд вважає, що визначена адвокатським об`єднання сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, оскільки позивач не звільняється від сплати витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вищенаведене узгоджується із правовим висновком викладеним Верховним Судом у постановах від 22 листопада 2018 року (справа № 635/5462/17), від 01 квітня 2020 року (справа №567/517/17) та ВСУ від 18 жовтня 2017 року у справі за № 6-1544цс17.

Відтак, з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» підлягають стягненню судові витрати понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, які становлять 3 000,00 гривень.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» () витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ;

Відповідач: Кредитне спілка «Перше кредитне товариство» (65020, м. Одеса, вул. Базарна, 104, .

Повне рішення складено 10 березня 2021 року

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.