Справа № 136/1918/15-ц
провадження № 6/136/7/21
У Х В А Л А

іменем України

28.12.2021 м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача у виконавчому документі, поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого листа,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКАПІТАЛ», через свого представника - адвоката Бут Н.А., звернулось до суду з вищевказаною заявою, підставність заяви обґрунтовано тим, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17.02.2016 по цивільній справі № 136/1918/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» заборгованість за кредитним договором в сумі 25 492,55 грн., з яких: 19 451,28 грн. - заборгованість за кредитом, 1746,16 грн. - заборгованість по відсоткам, 2 261,04 грн. - заборгованість по комісії, 2030,18 грн. -пеня по простроченому кредиту, 3,88 грн. - пеня по простроченим відсоткам, а також вирішено питання про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат в сумі 1 378,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 10.03.2016. Липовецьким районним судом Вінницької області 21.03.2016 видано стягувачу виконавчий лист № 136/1918/15-ц та звернуто до виконання.

Постановою державного виконавця від 28.11.2016 по виконавчому провадженню №51081372 виконавчий документ Липовецького районного суду Вінницької області від 21.03.2016 за № 136/1918/15-ц було повернуто з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» - неможливість встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника.

Постановою державного виконавця від 28.11.2016 по виконавчому провадженню №51081372 виконавчий документ Липовецького районного суду Вінницької області від 21.03.2016 за № 136/1918/15-ц було повернуто з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» - неможливість встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника.

05.05.2020 за результатами аукціону між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКАПІТАЛ» було укладено Договір №000007/Ф про відступлення прав вимоги від 04.06.2020, відповідно до якого відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКАПІТАЛ», набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по підношенню до осіб, які є боржниками ПAT «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК», у тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6/14/фо від 03.02.2014, отож з 04.06.2020 процесуальним правонаступником ПAT «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» є ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКАПІТАЛ».

ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» заявнику оригінал вказаного виконавчого листа не передав, за наслідками отриманої інформації від первісного кредитора було встановлено, що оригінал виконавчого листа Липовецького районного суду Вінницької області від 21.03.2016 № 136/1918/15-ц втрачено та в органах та в осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень на виконанні не перебуває.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень з відкритим доступом в мережі Інтернет на веб-сайті Міністерства юстиції, на боржника ОСОБА_1 - відкриті виконавчі провадження відсутні, що підтверджує факт відсутності на виконанні у будь-якому відділі державної виконавчої служби чи приватного виконавця виконавчого листа про стягнення з останнього на користь ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» заборгованості.

Первісний стягувач мав право на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в строк до 21.11.2019, отож строк для пред`явлення виконавчого листа Липовецького районного суду Вінницької області до виконання Стягувачем пропущений, відтак має бути поновлений для нового стягувача судом, оскільки існують поважні причини пропуску строку, зокрема до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКАПІТАЛ» перейшли, як до правонаступника права вимоги за кредитним договором до боржника лише 04.06.2020 на підставі Договору № 000007/Ф.

Крім цього, на підставі постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року за № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) було прийнято рішення від 05 квітня 2016 року за № 463 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 за № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 03.06.2016 року за № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового ліквідатора банку».

На час здійснення процедури ліквідації, 19.01.2017 Окружним адміністративним судом міста Києва винесено рішення у адміністративній справі № 826/6665/16, яким визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку України від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних. Таке рішення залишене без змін судовими рішеннями Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 та Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017.

Крім цього, на вирішені судів значний проміжок часу перебували спори щодо припинення тимчасової адміністрації ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК».

Ураховуючи те, що оригінал виконавчого листа посадові особи ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» втратили, значний проміжок часу були позбавлені повноважень та можливості на здійснення процесуальних дій, в тому числі й щодо направлення для примусового виконання виконавчого листа Липовецького районного суду Вінницької області № 136/1918/15-ц, вказані причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважними, на думку заявника.

Приймаючи до уваги, що заборгованість за кредитом боржником не було сплачено, судове рішення залишається не виконаним, вказане стало підставою звернення до суду із даною заявою, в якій суб`єкт звернення просить замінити сторону стягувача у виконавчому документі, поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа та видати дублікат виконавчого листа.

Учасників справи та заінтересовані особи, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явились, отож, в силу приписів ЦПК України, якими визначено порядок вирішення порушених суб`єктом звернення у заяві вимог, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши заяву та додані до неї документи, матеріали цивільної справи в рамках якої подано заяву, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що 17.02.2016 року Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено рішення у справі №136/1918/15-ц за позовом ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №6/14/фо, яким позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» заборгованість за кредитним договором в сумі 25 492,55 грн., а також судові витрати в сумі 1 378,00 гривень.

04.06.2020 між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКАПІТАЛ» було укладено Договір №000007/Ф про відступлення прав вимоги за результатами електронного аукціону (Протокол електронного аукціону №UA-ЕА-2020-04-10-000007-b від 05.05.2020), відповідно до якого продавець передав у власність покупцеві майнові права, в тому числі за Договором кредиту №6/14/фо стосовно ОСОБА_1 .

Вказані обставини боржником та його представником не заперечувались, оскільки будь яких обставин та доказів на спростування вказаних обставин останніми не було надано до суду.

Згідно з статтю 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 442 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 цієї статті передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року N 6-122цс13 та підтверджено постановою Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі N 2-230/11.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України "Про виконавче провадження".

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі N 643/4902/14-ц (провадження N 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі N 201/8548/16-ц (провадження N 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі N 190/2119/14-ц (провадження N 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі N 370/2464/17 (провадження 61-39193св18).

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказує, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, що б стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (HORNSBY v. GREECE, N 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

З огляду на викладене, судом встановлено, що за договором відбувся перехід прав і обов`язків від однієї сторони до іншої, отож суд приходить до висновку, що заява про заміну сторони стягувача ґрунтується на нормах діючого законодавства, тому підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого листа, у зв`язку із його втратою та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання суд виходить з наступного.

Порядок виконання судових рішень, у тому числі і строки пред`явлення виконавчого листа до виконання врегульовано Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішення суду) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішення суду) передбачалося, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі N 3-рп/2001).

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом N 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону N 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі N 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі N 5016/149/2011 (17/6) та у постанові Верховного суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі N 553/1951/14-ц.

За змістом ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", стягувач який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно зі ст. 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, ТОВ "Фінансова компанія «Профкапітал», як на поважність причин пропуску строку, вказувало на те, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень за параметрами пошуку за прізвищем, ім`ям та по батькові боржника відкриті виконавчі провадження відсутні. Оригінал виконавчого листа у заявника та первісного стягувача відсутні, рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 не виконується. На підставі наведеного, просило суд задовольнити заяву, видати дублікати виконавчих листів та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.

Звертається увага суду на те, що із доданих до справи доказів слідує, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання за рішенням Липовецького районного суду від 17.02.2016 закінчився 28.11.2019, тобто до придбання новим кредитором прав вимоги за кредитним договором №6/14фо від 03.02.2014 , отже строк пред`явлення виконавчого документа до виконання був пропущений ще первісним кредитором.

Суд звертає увагу, що первісний стягувач, в особі ПАТ КБ "Хрещатик", зобов`язаний був забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС та у передбачений законом строк пред`явити його до виконання і контролювати хід виконання.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що під час продажу ПАТ КБ "Хрещатик" права вимоги до нового кредитора, банк уже втратив право пред`явлення виконавчого листа до виконання. За умовами договору про відступлення прав вимоги до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора.

Доводи заяви свідчать лише про те, що стягувач (попередній кредитор) фактично не цікавився ходом виконання судового рішення. Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав.

Суд звертає увагу, що факт перебування ПАТ КБ "Хрещатик" на стадії ліквідації, наявність судових спорів з цього приводу, участь представників банку при їх вирішенні, не позбавляло можливості останніх контролювати хід виконання судового рішення, отож такі доводи та причини не можуть бути поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі N 2-836/11 у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Ураховуючи те, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився, і судом такий строк не поновлено, оскільки поважності причин пропуску строку не доведено, відтак обґрунтованих підстав для видачі дубліката виконавчого листа у суду не має.

За вказаних обставин, у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання суд відмовляє.

З огляду на викладене, суд задовольняє заяву частково.

Керуючись ст.ст. 260, 442 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКАПІТАЛ» про заміну сторони стягувача у виконавчому документі, поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого листа, - задовольнити частково.

Замінити сторону стягувана у виконавчому листі виданому Липовецьким районним судом Вінницької області 21.03.2016 № 136/1918/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» заборгованості за кредитним договором в сумі 25 492,55 грн., з яких: 19 451,28 грн. - заборгованість за кредитом, 1 746,16 грн. - заборгованість по відсоткам, 2 261,04 грн. - заборгованість по комісії, 2 030,18 грн. - пеня по простроченому кредиту, 3,88 грн. - пеня по простроченим відсоткам - з Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» на нового Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКАПІТАЛ».

В решті заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15-ти днів із дня її проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів із дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів із дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя С.В. Шпортун