Справа № 234/8432/20
Провадження № 2/234/943/21
15 лютого 2021 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Лутай А.М.,
за участю: секретаря судового засідання Зеленкової С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за борговою розпискою, -
Ухвалою судді від 09 червня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та позивачці надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою судді від 27 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. В заяві вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на їх задоволенні та не заперечують проти винесення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_2 , яка про дату, час і місце слухання справи повідомлена належним чином у відповідності із ст.ст.128, 130 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причини неявки. Відзив на позовну заяву, письмові, електронні докази та зустрічний позов до суду не надавала.
Суд, згідно до ст.280 ЦПК України, з урахуванням міркування позивачки та її представника, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Тобто, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику та договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає встановленим, що 13.12.2018 між позивачкою ОСОБА_1 і відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого остання взяла в борг у ОСОБА_1 20 000,00 доларів США та 5 000,00 Євро та зобов`язалася повернути позивачці таку ж суму грошових коштів в строк до 11 січня 2019 року.
Факт укладення між сторонами договору позики, а також передання позивачкою відповідачці грошових коштів за договором, підтверджується розпискою про отримання грошових коштів, написаною відповідачкою власноручно 13.12.2018, яку суд приймає за основу при ухваленні рішення по справі.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики не виконала, борг у визначений строк не повернула, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки суму позичених 13.12.2018р грошових коштів в розмірі 20 000,00 доларів США та 5 000,00 Євро.
Щодо стягнення боргу саме в іноземній валюті, суд вважає необхідним зазначити таке.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.
Саме такі правові висновки містяться у постанові ВП ВС від 23.10.2019 по справі №723/304/16-ц.
Також, у відповідності до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки, понесені останньою витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 854,00 грн.
Керуючись ст.ст.526, 610, 611, 631, 1046, 1047,1049 ЦК України, ст.ст.12, 81, 89, 141, 263-265, 280, 284 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за борговою розпискою, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Краматорськ Донецької області, ІПН НОМЕР_2 :
- суму боргу за Договором позики від 13 грудня 2018 року у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США та 5 000,00 (п`ять тисяч) Євро;
- судовий збір у розмірі 6 854,00 грн (шість тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні, 00коп).
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: А.М.Лутай