Справа № 541/2501/20
Номер провадження 2/541/287/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 березня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря судового засідання Непокупної Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

установив:

31 грудня 2020 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

На підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що 09 березня 2002 року Біликівською сільською радою Миргородського району було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_2 . Від даного шлюбу народилася дитина донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 в позовні заяві зазначила, що подружні відносини не склалися через несумісність характерів, різністю поглядів на життя, виховання дитини, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги.

Спору майнового характеру між сторонами немає.

Спільне господарство не ведеться.

Шлюбні відносини між сторонами припинено з лютого 2020 року.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 січня 2021 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що втратила почуття до свого чоловіка і вважає, що сім`ї більше не має.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 визнав, на розірвання шлюбу погодився.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 березня 2002 року, який був зареєстрований Біликівською сільською радою Миргородського району Полтавської області актовий запис № 2 (а.с.8).

Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу і не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав суду жодних заперечень, позов підлягає до задоволення.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд його не змінює.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13; 62; 81; 141; 258; 264; 265; 280; 281; 282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Прийняти визнання позову ОСОБА_2 .

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений 09 березня 2002 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрований в Біликівській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати в сумі 420 грн. 40 коп.

Головному управлінню Державної казначейської служби України Полтавській області ( 36000 м.Полтава, вул. Шевченка, 1) повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні даного позову на підставі квитанції №96805 від 31.12.2020 року в АТ «Ощадбанк». що становить 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. А. Городівський