Провадження № 2/461/788/21
УХВАЛА

15.03.2021 року, суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до акціонерного товариства «Дельта Банк», акціонерного товариства «Альфа Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф, за участі третіх осіб що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., приватного нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Дячук О.А., про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги та скасування державної реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в якому останній просить суд визнати недійсним договір відступлення права вимоги, який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа Банк», та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернелюх Л.В; визнати недійсним укладений 23 червня 2020 року між АТ «Альфа Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда Ф» договір про відступлення права за договором іпотеки, засвідчений 13 серпня 2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Герилів М.Р. Крім того, просив суд визнати незаконним та скасувати запис про державну реєстрацію, проведену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячук О.А., на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ ФК «Артеміда-Ф».

12 березня 2021 року, до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій останній просив суд накласти арешт на майно, нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 37,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Розгляд заяви здійснено судом в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає правилам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Проаналізувавши документи, додані до позову, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Співмірність у застосуванні заходів забезпечення позову передбачає дотримання судом такого балансу інтересів сторін, що виключає як надмірні негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову для приватних прав та інтересів відповідача, так і негативні наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів для прав та інтересів позивача, пов`язаних із публічними інтересами правосуддя, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що позивачу стало відомо, що 11 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклало договір купівлі продажу об`єкта нерухомого майна, право власності якого є предметом оспорювання у даній справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що вказані обставини не свідчать про підставність заяви про забезпечення позову. Звертаючись із заявою про забезпечення позову позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 149-152 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня оголошення ухвали до Львівського апеляційного суду. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. Д. Фролова