Справа № 752/4086/17
Провадження № 2/752/227/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 вересня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Бондар І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Васильківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

у лютому 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Бондар І.М. 19.08.2016, реєстровий номер № 7185, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 701 699,98 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватний нотаріус Бондар І.М. при вчиненні вказаного виконавчого напису встановила, що ОСОБА_1 є боржником за Кредитним договором, укладеним з ПАТ КБ «Приватбанк». Строк платежу за Кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягненню підлягає заборгованість у розмірі 2 701 699,98 грн.

Позивач ОСОБА_1 у січні 2017 року дізналась про вчинення виконавчого напису з постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53060674 від 06.12.2016.

У позові зазначається, що приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису було порушено «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерстві юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Також, порушено норми ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до п.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або інша відповідальність боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Надані приватному нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису не підтверджують безспірність боргу. Крім того, нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедуру вчинення виконавчого напису.

Отже, позивач стверджує, що оспорюваний виконавчий напис є протиправним, таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2017 позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Васильківський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

09.03.2017 року Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва після усунення позивачем недоліків до позовної заяви відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.10.2017 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. завірені належним чином копії матеріалів справи щодо вчинення виконавчого напису № 7185, виданого 19.08.2016 р.

Підготовче провадження закрито 15.11.2018 року.

У судовому засіданні 30 вересня учасники справи відсутні.

Представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 просила задовольнити.

Відповідач та треті особи повідомлені належним чином про дату та місце розгляду справи.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар І.М. просила розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив.

З огляду на викладене, врахувавши думку представника позивача, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третіх осіб, ухвалити рішення на підставі даних наявних у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.04.2007 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № К3V0GK15005712.

19.08.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 7185, відповідно до якого ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № К3V0GK15005712 від 18.04.2007, укладеним з ПАТ КБ «Приватбанк».

Строк за який провадиться стягнення з 18.04.2007 р. по 04.05.2016 р. Сума до стягнення 2 699 999 (два мільйони шістсот дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень, 98 копійок.

За вчинення виконавчого напису № 7185 від 19.08.2016 р. на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати з ОСОБА_1 в розмірі 1 700,00 грн. Всього на загальну суму: 2 701 699,98 грн.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій.

Сума заявлених відповідачем вимог є спірною і не визнається позивачем.

Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника.

В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника.

За ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595.

У відповідності до ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662.

Постановою Кабінету Міністрів України № 662 до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту:

«Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, підп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 38 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Перед вчиненням виконавчого напису стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання.

Матеріали справи не мітять даних про те, що повідомлення було належним чином надіслано боржнику ОСОБА_1 та отримане останньою.

Докази в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано.

Крім того, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази суд вважає, що в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних та достатніх документів, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Таким чином, на момент вчинення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована.

Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність порушень при вчиненні виконавчого напису від 19.08.2016 р. № 7185.

За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.).

Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України «Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 19.08.2016 р. № 7185 таким, що не підлягає виконанню, з метою ефективного захисту порушеного права позивача.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне в зв`язку із задоволенням позову стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при зверненні до суду судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в

позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Васильківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 19.08.2016 року за реєстровим номером 7185 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № К3V0GK15005712 від 18.04.2007 року в сумі 2 699 999 (два мільйони шістсот дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 98 копійок, витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 1 700,00 грн., всього на загальну суму 2 701 699,98 грн. (два мільйони сімсот одна тисяча шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 98 копійок таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 640,00 (шістсот сорок) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або ж через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк