Справа № 346/5533/20
Провадження № 2/346/470/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Махно Н.В.,

з участю: секретаря: Гайової Г.Ф.,

позивача : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим будинком, -

В С Т АН О В И В:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що 06 листопада 2020 року між ним та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Трачуком В.Є. та зареєстровано в реєстрі №2081. Згідно довідки старости с. Рунгури Галіщук Б.Я. від 10.12.2020 року за №1065 в житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстрована крім нього, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказує, що відповідачі зареєстровані однак з 2012 року не проживають у вказаному житлі, їхні речі в будинку відсутні. Зазначає, що відповідачі за згодою попереднього власника ОСОБА_5 були зареєстровані в даному житловому будинку, як члени сім`ї власника. Зазначає, що в зв`язку з відчуженням житлового будинку змінився власник спірного будинку, у попереднього власника припинилося право власності на спірний житловий будинок, а відповідно припинилося і право користування даним будинком у осіб, яким попереднім власником надавалося право користування будинком. Зазначає, що відповідачі втратили своє право користування житловим будинком. Просить суд усунути перешкоди йому, ОСОБА_1 , в користуванні та розпорядженні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, з наступних підстав.

У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна.

У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 6 листопада 2020 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.11.2020 року (а.с.8-11).

Згідно довідки старости села Рунгури Галіщук Б.Я.від 10 грудня 2020 року в житловому будинку в АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.15)

Згідно акту від 04.12.2020 року власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та фактично проживає в будинку. Крім того, згідно вказаного акту, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_1 з 2012 року не проживають, їх особистих речей в будинку немає (а.с.14).

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.383 ЦК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За змістом зазначених норм, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннямист. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь- яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальною для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Як вбачається із відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Івано-Франківській області відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані в АДРЕСА_1 , однак відповідач ОСОБА_4 зареєстрованим/знятим з реєстрації місця проживання по Івано-Франківській області не значиться.

Беручи до уваги вищевикладене, аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що враховуючи, що право на володіння та розпорядження спірним будинком належать позивачу, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вони не проживають за своїм зареєстрованим місцем проживання, що створює перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядженням житловим будинком, який належить йому на праві власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та позовні вимоги в частині усунення перешкоди ОСОБА_1 в користуванні та розпорядженні житловим будинком АДРЕСА_1 та визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 слід задоволити, однак в частині визнання відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування вказаним житлом слід відмовити, оскільки останній не значиться зареєстрованим у вказаному будинку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 263,264,265,268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованому в АДРЕСА_1 в користуванні та розпорядженні житловим будинком АДРЕСА_1 , і визнати: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану в АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровану в АДРЕСА_1 , - такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 12.03.2021 року.

Суддя Махно Н. В.