Справа № 462/3921/20
УХВАЛА

11 березня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі

головуючої судді Галайко Н. М.,

за участю секретаря судових засідань Любінець В. Ю.,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідача Ярошенко А. С.,

представник відповідача Цястун Р. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові заяву представника відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишин Романа Мироновича про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року у справі № 462/3921/20 -

встановив:

Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишин Р. М. звернувся до суду із заявою, у якій просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року у справі № 462/3921/20.

В обґрунтування поданої заяви покликається у тому числі на те, що заходи забезпечення позову у вигляді заборони законному власникові користуватися належним йому майном порушують конституційні принципи щодо вільного володіння, користування та розпорядження своєю власністю та є непропорційним втручанням в здійснення права власності. При цьому, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав щодо цього майна, укладеного за результатами відповідних електронних торгів, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» було залучено Верховним Судом до розгляду справи № 462/4045/15 як процесуальний правонаступник позивача у цій справі - ПАТ «Банк «Київська Русь». В подальшому, вирішуючи цей спір по суті та приймаючи у справі нове рішення Верховний Суд дійшов висновку, що таке майно вибуло з власності ПАТ «Банк «Київська Русь» за нікчемним правочином, у зв`язку із чим підлягає витребуванню від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь процесуального правонаступника Банку у цій справі - ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус». У зв`язку з наведеним слід констатувати, що постановою Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 462/4045/15, яка є остаточною та не підлягає оскарженню, вирішено но суті спір щодо права власності на відповідне майно, самим заявником клопотання про вжиття заходів забезпечення позову зазначається те, що на підставі вказаної постанови Верховного Суду за відповідачем (ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус») зареєстровано право власності на таке майно. Це, у свою чергу, спростовує доводи щодо існування спору про право власності на відповідне майно, а Залізничний районний суд м. Львова не наділений повноваженням щодо перегляду остаточних рішень Верховного Суду.

09.03.2021 року від представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 надійшов письмовий відзив на заяву про скасування заходів забезпечення позову, у якому останній не погодився із аргументами сторони відповідача у справі та зазначив, що ОСОБА_3 є власником 1/2 спільної частки нерухомого майна нежитлова будівля під літ. «Б-3» площею 698, 9 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно було придбане у ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі Договору купівлі-продажу від 20.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрованого у реєстрі за № 878 за 2 850 000, 00 грн. Дані кошти були сплачені у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 19.03.2015 року. Окрім цього, станом на сьогодні триває судовий процес про визнання недійсним електронних торгів та Договору купівлі-продажу, на підставі постанови Верховного Суду, ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», як правонаступник ПАТ «Банк «Київська Русь» - 14.01.2021 року зареєструвало право власності на нежитлову будівлю під літерою «Б-3» загальною площею 698, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також зазначає, що 16.12.2020 року Верховним Судом було прийнята постанова у справі № 462/4045/15, якою витребувано із володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», нежитлову будівлю під літерою «Б-3», загальною площею 698,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У іншій частині позову (зокрема щодо визнання права власності за позивачем) відмовлено. На підставі даної постанови Верховного суду від 16.12.2020 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», 18.01.2021 року, у державного реєстратора Яворівської районної державної адміністрації Біляка Тараса Федоровича зареєструвало право власності на себе на нежитлову будівлю під літерою «Б-3», загальною площею 698,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, як вбачається з резолютивної частини рішення Верховного Суду, суд не приймав рішення про реєстрацію права власності за ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», а більше того, судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на дане приміщення. Не було також прийнято жодного рішення щодо скасування права власності на дане приміщення у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відтак вважає, що є усі підстави для вжиття заходів по забезпеченню позову.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наполягали на забезпеченні позову та просили відмовити у скасуванні заходів забезпечення позову.

У судовому засіданні представники відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили суд задовольнити заяву представника відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишин Р. М. про скасування заходи забезпечення позову, яку підтримали у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи викладенні у заяві, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. Заборонено ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» користуватися нерухомим майном - нежитловою будівлею під літ. «Б-3» загальною площею 698, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» надавати у користування в будь-який спосіб будь-яким третім особам нерухоме майно - нежитлову будівлю під літ. «Б-3» загальною площею 698, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у цілому чи її частину.

Окрім цього, враховуючи те, що ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» оформила право власності на нежитлову будівлю під літерою «Б-3» загальною площею 698, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не зважаючи на наявність судового спору про визнання недійсним Договору купівлі-продажу майнових прав документу на підставі якого це право власності було зареєстровано, суд вважає, що вжиті ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року у справі № 462/3921/20 заходи забезпечення позову відповідають ст. 149, 150 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України до способів забезпечення позову належать зокрема: забороною вчиняти певні дії а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. 1-9 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Суд зазначає, що згідно ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Статтею 19 Конституції України, визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Суд враховує право кожного на справедливий розгляд його справи судом при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, що передбачено в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що скасування заходів забезпечення позову може призвести до труднощів або зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки дійсно існує реальна небезпека заподіянням шкоди правам позивача.

Доводи представника відповідача по справі, викладені у заяві про скасування заходів забезпечення позову, не спростовують необхідності скасування вжитих заходів забезпечення позову у справі та беручи до уваги, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, суд приходить до висновку про те, що потреба у забезпеченні позову не відпала та не змінились обставини, що зумовили його застосування.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що підстав для скасування заходів забезпечення позову не має, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання представника відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишин Р. М. про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року у справі № 462/3921/2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 154, 158, 353-355 ЦПК України, суд -

постановив:

У заяві представника відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Стасишин Романа Мироновича про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2021 року у справі № 462/3921/20 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду, згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України через Залізничний районний суд м. Львова.

Учасник справи, якому ухвала суду небула вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12.03.2021 року.

Суддя/підпис/ Н. М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: