ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/771/21
Провадження № 2/210/870/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"11" березня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді перебуває вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуваючи в трудових відносинах з Криворізьким державним гірничо-металургійним комбінатом «Криворіжсталь», правонаступником якого на даний час являється Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», працюючи машиністом бульдозера, 24 березня 1997року близько о 16 годині, з вини Відповідача,під час виконання трудових обов`язків, внаслідок нещасного випадку отримав ушкодження у вигляді: «відкритий консолідований перелом нижньої третини лівого стегна і верхньої третини лівої гомілки». Так, під час виконання Позивачем робіт по наповненню стисненим повітрям заднього колеса скату причепу, відбулось руйнування кріплення даного колеса, яким і був травмований Позивач.

07.02.2005 року Позивач пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі МСЕК), за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності - безстроково, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача.

У зв`язку з вказаним трудовим каліцтвом Позивач відчув сильний фізичний біль, тривалий час був обмежений в можливості пересуватись в просторі, вимушено лікувався з приводу отриманої травми, переніс хірургічну операцію, спостерігався у травматолога. Від вказаних ушкоджень у Позивача розвинувся посттравматичний деформуючий остеоартроз колінного суглобу, що виражається у болісних відчуттях в області колінного суглобу, як при фізичній активності так і в стані спокою. Вказане призвело до втрати життєвого часу, який Позивач міг витратити на спілкування зі своїми близькими людьми, сім`єю, приділити своєму духовному та інтелектуальному розвитку.

Втрата професійної працездатності в молодому, працездатному віці, призвела до обмеження можливості реалізовувати Позивачем свої наміри в професійній сфері, травми стали причиною істотного зниження життєвої активності, призвели до зміни звичного способу життя. Позивач до теперішнього часу постійно відчуває біль в травмованій області, функції його організму суттєво порушені.

Внаслідок больових відчуттів порушується сон Позивача, що не дозволяє йому нормально відпочивати, призводить до зниження уваги в денний час доби, до постійного відчуття втоми, перебування Позивача в напруженому стані, стані роздратованості.

Позивач обмежений у можливості реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які він мав до моменту травмування та втрати професійної працездатності. Вказані вимушені зміни в житті Позивача мають місце тривалий час, а стан здоров`я його здоров`я є невідновним.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 420000 гривень.

Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що матеріалами позову не підтверджуються жодними належними доказами отримання моральної шкоди, вина підприємства не доведена.

Сторони в судове засідання не викликались.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

З письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем на посаді машиніста бульдозера (а.с. 16-23).

Згідно з Актом №5 Форми Н-1 від 27.03.1997 року «Про нещасний випадок» (а.с. 13-15), 24 березня 1997року близько о 16 годині, під час виконання трудових обов`язків, внаслідок нещасного випадку отримав ушкодження у вигляді: «відкритий консолідований перелом нижньої третини лівого стегна і верхньої третини лівої гомілки». Так, під час виконання Позивачем робіт по наповненню стисненим повітрям заднього колеса скату причепу, відбулось руйнування кріплення даного колеса, яким і був травмований Позивач.

За результатами проведеного компетентною комісією розслідування нещасного випадку, що стався 24 березня 1997 року о 16 годині на Криворізькому Державному металургійному комбінаті «Криворіжсталь», прийнято рішення визнати даний нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом.

В результаті розслідування причин настання нещасного випадку, компетентна комісія встановила, що диск заднього правого колеса причепа, що складається з двох половин, кріпився трьома шпильками замість десяти, що і стало причиною розриву диска. Відповідний неналежний технічний стан механізмів допущено з вини начальника служби ОСОБА_2 , який випускаючи на лінію причеп, не перевірив його технічний стан, що і призвело до нещасного випадку.

Відповідно доп.11.1 акту від 27.03.1997 року, компетентною комісією встановлено, що видом події, який призвів до настання нещасного випадку являється вплив рухомих та таких, що розлітаються деталей та предметів.

Відповідно до п.11.3 акту від 27.03.1997 року, компетентною комісією встановлено, що причиною настання нещасного випадку являється експлуатація несправних машин, механізмів та обладнання

Відповідно до п. 11.4 акту від 27.03.1997 року, нещасний випадок стався внаслідок експлуатації причепу, який є джерелом підвищеної небезпеки та належить Відповідачу.

Відповіднодоп.13 акту від 27.03.1997 року, нещасний випадок, в результаті якого Позивачем отримано тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці зі сторони працівника Відповідача ОСОБА_2 , начальника служби, який порушив «Положення про систему управління охорони праці» на Криворізькому Державному гірничо-збагачувальному комбінаті «Криворіжсталь».

Таким чином, нещасний випадок стався внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівника Відповідача та обумовлений неналежним виконанням Відповідачем вимог законодавства про охорону праці.

Внаслідок спричинення шкоди здоров`ю, Позивач 06.08.1997 року, вперше пройшов огляд лікарсько-трудовою експертною комісією (надалі ЛТЕК), за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 70% внаслідок трудового каліцтва та встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача.

15.07.1998 року Позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується випискою з акту огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача.

30.08.1999року Позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності,що підтверджується випискою з акту огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача.

22.08.2000 року Позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, що підтверджується витягом з акту огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача.

05.09.2001 року Позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується витягом з акту огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача.

17.07.2002 року Позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується витягом з акту огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача.

27.08.2003 року Позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність в санаторно-курортному лікуванні, що підтверджується витягом з акту огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача.

22.09.2004 року Позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується випискою з акту огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача.

07.02.2005 року Позивач пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі МСЕК), за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності - безстроково, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п. 5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Згідно зі ст.ст. 440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

При цьому, відповідно до ст. 441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно зі ст.450 ЦК УРСР, організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки.

Крім того, згідно до п. 1 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків» (які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин), власник підприємства, установи і організації або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці.

Позивач зазначив, що втрата професійної працездатності в молодому, працездатному віці, призвела до обмеження можливості реалізовувати Позивачем свої наміри в професійній сфері, травми стали причиною істотного зниження життєвої активності, призвели до зміни звичного способу життя. Позивач до теперішнього часу постійно відчуває біль в травмованій області, функції його організму суттєво порушені.

Внаслідок больових відчуттів порушується сон Позивача, що не дозволяє йому нормально відпочивати, призводить до зниження уваги в денний час доби, до постійного відчуття втоми, перебування Позивача в напруженому стані, стані роздратованості.

Позивач обмежений у можливості реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які він мав до моменту травмування та втрати професійної працездатності. Вказані вимушені зміни в житті Позивача мають місце тривалий час, а стан здоров`я його здоров`я є невідновним.

Перелічені негативні явища в житті Позивача переконливо доводять факт завдання Позивачу немайнової (моральної) шкоди внаслідок отриманого трудового каліцтва та стійкої втрати професійної працездатності, що є наслідком порушення законодавства про охорону праці зі сторони Відповідача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

З вказаних обставин вбачається, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані.

Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання трудового каліцтва, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм.

Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги здійснення страхових виплат, вважає можливим стягнути на його користь 100000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час.

Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 1000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 43, 46 Конституції України, ст. 440-1 ЦК УРСР, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141,259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», ІНН 24432974, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я 100000 (сто тисяч) гривень, без урахування податків, зборів та інших платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», ІНН 24432974 в дохід держави судовий збір у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. Є. Сільченко