РІШЕННЯ

Іменем України

11.03.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді: Величка О.В.

з участю секретаря: Беркій Т.М.,

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката: Колодій Л.Б.,

заінтересованої особи: ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи адвоката: Гордона І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи таку тим, що він разом з сином ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спільного проживання його син ОСОБА_2 постійно підіймає на нього руку, висловлюється нецензурною лайкою, завдає тілесні ушкодження, внаслідок чого він неодноразово викликав поліцію. За наслідками реагування органів поліції на ОСОБА_2 неодноразово складалися протоколи про адміністративні правопорушення за ст.173-2 КУпАП, які знаходяться на розгляді у Франківському районному суді м. Львова. Вважає, що він є особою, яка зазнала домашнього насильства, а тому, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення насильства, просить суд застосувати до ОСОБА_2 обмежувальний припис на строк шість місяців у виді заборони останньому перебувати в місці спільного проживання з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 05.03.2021 року за заявою ОСОБА_1 відкрито провадження і справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження.

Заявник та представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у заяві, просять таку задоволити, врахувавши факти неодноразового вчинення з боку ОСОБА_2 домашнього насильства стосовно заявника, який є особою похилого віку, і наявних ризиків повторного вчинення таких дій.

Заінтересована особа та його представник проти задоволення заяви заперечили, вказавши, що звинувачення на адресу ОСОБА_2 щодо вчинення ним домашнього насильства є необґрунтованими, конфлікт між заявником та заінтересованою особою носить тривалий характер і спровокований власне заявником, водночас видача судом обмежувального припису в такому виді, як на цьому наполягає заявник, порушуватиме право заінтересованої особи на власність, адже він є співвласником квартири, у якій проживає спільно із заявником.

Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи та їх представників, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За змістом п.п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 2 ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

За змістом ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

При розгляді справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком заінтересованої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник та заінтересована особа спільно проживають у АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів поліції з приводу психологічного насильства, яке вчиняється ОСОБА_2 на протязі тривалого часу.

Зверненню до суду із заявою про видачу тимчасового обмежувального припису передувала видача 01.03.2021 року ДОП СП ВП №3 ЛРУП ГУНП у Львівській області термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №042331, в якому зазначено, що 24.02.2021 року о 08.00 год. ОСОБА_2 вчинив до батька ОСОБА_1 психологічне насильство. Вказаним приписом стосовно кривдника ОСОБА_2 застосовано захід у виді заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб (з 14.00 год. 01.03.2021 р. до 14.00 год. 06.03.2021 р.).

Також 04.03.2021 року постановою Франківського районного суду м. Львова у справі №465/1546/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу. Згідно вказаної постанови, долученої до матеріалів справи, 19.02.2021 р. близько 21 год. 20 хв. у АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство в сторону свого батька ОСОБА_1 ,, а саме висловлювався до нього нецензурною лайкою та чинив психологічний тиск. Крім цього, 24.02.2021 року близько 08 год. 00 хв. у АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство в сторону свого батька ОСОБА_1 ,, а саме висловлювався до нього нецензурною лайкою та чинив психологічний тиск.

Згідно талону-повідомлення єдиного обліку №5102 від 09.03.2021 року, виданого ОСОБА_1 ВП №3 ЛРУ ГУНП у Львівській області, 08.03.2021 року о 18.40 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що син заявника ОСОБА_3 08.03.2021 року о 18 год. 39 хв. за адресою: АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння дебоширить. Заявник просить прийняти міри до сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у стані алкогольного сп`яніння вчиняє відносно заявника протиправні дії.

Судом встановлено, що конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із застосуванням психологічного насильства до останнього носить тривалий характер.

Так, постановою Львівського апеляційного суду від 27.10.2020 року у справі №465/1852/20 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким заборонено ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 3 місяці. Підставою для такого судового рішення послужило те, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 27.04.2020 року ОСОБА_2 визнаний винним у повторному протягом року вчиненні психологічного та фінансового тиску на батька ОСОБА_1 . Також 03.02.2020 року працівником Франківського ВП ГУНП у Львівській області видавався терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 на трок 5 днів з 03.02.2020 року до 08.02.2020 року. Одразу після закінчення строку дії термінового заборонного припису відносно ОСОБА_2 складався протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №525941 за ч.2 ст.173-2 КУпАП по факту вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 .

Підстави для звернення ОСОБА_1 до суду із заявою від 05.03.2021 року у даній справі про видачу обмежувального припису виникли невдовзі після закінчення строку дії обмежувального припису, виданого відповідно до вищевказаної постанови Львівського апеляційного суду від 27.10.2020 року.

Такі зумовлені неодноразовими зверненнями ОСОБА_1 до органу поліції з приводу вчинення ОСОБА_2 по відношенню до нього домашнього насильства. За окремими зверненнями щодо ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАБ №105219 та ВАБ №105220 від 01.03.2021 року, за результатами розгляду яких постановою Франківського районного суду м. Львова від 04.03.2021 року у справі №465/1546/21 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства у виді психологічного тиску на батька ОСОБА_1 . Крім цього, 01.03.2021 року видано тимчасовий заборонний припис серії АА №042331 стосовно кривдника ОСОБА_2 . Розгляд звернення ОСОБА_1 на лінію 102 від 08.03.2021 року про дебош, вчинений ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, на даний час триває.

За наведених обставин, а також враховуючи поведінку ОСОБА_2 в судовому засіданні і його образливі висловлювання на адресу заявника, зокрема його твердження про те, що він не вважає заявника за людину, суд вважає, що ризики повторного вчинення щодо заявника ОСОБА_1 дій, за які ОСОБА_2 раніше притягався до відповідальності, а саме психологічного насильства, є реальними. Крім того, зважаючи на похилий вік заявника, в разі можливого повторного вчинення стосовно нього психологічного насильства такі дії можуть мати тяжкі наслідки.

А тому, з урахуванням встановлених фактичних обставин та за наслідками оцінки ризиків, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а саме слід видати обмежувальний припис строком на чотири місяці. Підстав для видачі такого на шість місяців, як про це просить заявник, тобто на максимально можливий строк, передбачений законом, наразі немає.

Водночас суд звертає увагу на те, що доводи представника заінтересованої особи про порушення, в разі видачі обмежувального припису шляхом заборони перебування ОСОБА_2 в місці спільного проживання з ОСОБА_1 , права власності ОСОБА_2 на житло не можуть вважатися спроможними. Так, у справі №754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи.

А тому, внаслідок дії обмежувального припису особа не позбавляється права власності на належне їй майно, такі права лише тимчасово обмежуються для захисту прав потерпілої особи на життя, здоров`я, безпеку, житло, недоторканність тощо, які мають першочергове значення.

Крім цього, відповідно до положень ч.7 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлена заборона на видачу обмежувального припису, в якому містяться заходи, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), лише у тих випадках, якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. В інших випадках, тобто щодо повнолітніх осіб, така заборона не діє.

Також суд критично оцінює пояснення представника ОСОБА_2 про те, що постанова Франківського районного суду м. Львова від 04.03.2021 року у справі №465/1546/21, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, не може бути підставою для видачі обмежувального припису, оскільки не набрала законної сили. У зв`язку з цим суд звертає увагу на те, що згідно правового висновку, зробленого Верховним Судом у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях.

Що стосується наполягань ОСОБА_2 та його представника на те, що заявник ОСОБА_1 сам провокує конфлікти, то такі не підтверджені жодними належними доказами.

Навпаки, як встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_1 потребує захисту від дій кривдника, а тому, застосування до останнього обмежувального припису є доцільним і необхідним.

Керуючись ст.ст. 247, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, ст.ст.1, 18, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задоволити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 4 (чотири) місяці.

В решті вимог відмовити.

Копії рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну адміністрацію за місцем проживання (перебування) заявника.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Величко О.В.