Справа № 446/1430/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2021 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Самсін М. Л.

секретаря судового засідання Груба Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янка -Бузька в порядку загального позовного провадження цивільну за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк» Альянс», третя особа: ТзОВ «Візин Річ», ОСОБА_2 про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача, в якому просила суд визнати недійсним договір поруки № 428-18/П укладений 23.01.2018 р. між Михайлюк Є.О. та АТ «Банк» Альянс».

В обгрунтування позову зазначає, що 23 січня 2018 року між АТ «Банк Альянс» та ТзОВ «Візин Річ» укладено договір про надання гарантії №428-18 із змінами внесеними Додатковим договором №1 від 04.01.2019 року, відповідно до умов якого Банком надано гарантію виконання зобов`язань №428-1 від 23.01.2018 року із змінами №1 від 04.01.2019 року на користь державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на загальну суму 1 287 086,58 грн. Гарантія забезпечувала виконання зобов`язань ТОВ «Візин Річ» перед ДП «НЕК «Укренерго» по договору на закупівлю робіт: ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2013 Будівельно-монтажні роботи з комплектацією необхідним обладнанням та матеріалами по об`єкту «Завершення будівництва виробничої бази Рівненських МЕМ в м. Рівне вул. Млинівська,19.

23 січня 2018 року між Михайлюком Є.О. та ПАТ «БАНК

АЛЬЯНС» укладено договір поруки №428-18/П в якості забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою можливістю «ВІЗИН РІЧ» із подальшими змінами внесеними додатковим договором № 1 від 04.01.2019 року.

Зазначає, що 15 вересня 2015 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області було винесено рішення по справі №446/405/15-ц за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , зацікавлена особа Новояричівська селищна рада про визнання громадянина обмежено дієздатним. Даним рішенням громадянина Михайлюк Євгена Олексійовича було визнано обмежено дієздатним, а ОСОБА_2 призначено його опікуном.

Таким чином, позивачка вважає, що договір поруки № 428/18/П укладений 23.01.2018 р. між Михайлюк Є.О. та ПАТ «Банк Альянс», в якості забезпечення виконання зобов`язань ТзОВ «ВІЗИН РІЧ» із подальшими змінами внесеними додатковим договором № 1 від 04.01.2019 року, слід визнати недійсним.

Ухвалою суду від 25.01.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, але подали заяву в якій просять проводити розгляд справи за їх відсутності позовні вимоги просять задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але подав відзив на позовну заяву в якій просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Треті особи будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

В обґрунтування позову зазначено, що 23 січня 2018 року між АТ «Банк Альянс» та ТзОВ «Візин Річ» укладено договір про надання гарантії №428-18 із змінами внесеними Додатковим договором №1 від 04.01.2019 року, відповідно до умов якого Банком надано Гарантію виконання зобов`язань №428-1 від 23.01.2018 року із змінами №1 від 04.01.2019 року на користь державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на загальну суму 1 287 086,58 грн.

Гарантія забезпечувала виконання зобов`язань ТОВ «Візин Річ» перед ДП «НЕК «Укренерго» по договору на закупівлю робіт: ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2013 Будівельно-монтажні роботи з комплектацією необхідним обладнанням та матеріалами по об`єкту «Завершення будівництва виробничої бази Рівненських МЕМ в м.Рівне вул.Млинівська,19».

23 січня 2018 року було сформовано заяву про надання Михайлюку Євгену Олексійовичу на укладення з ПАТ «БАНК АЛЬЯНС» Договору поруки №428-18/П від 23.01.2018 року в якості забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою можливістю «ВІЗИН РІЧ» та заяву від 04 січня 2019 року про надання згоди Михайлюку Євгену Олексійовичу на укладення з ПАТ «БАНК АЛЬЯНС» Договору про внесення змін № 1 від 04 січня 2019 року до Договору поруки №428-18/П від 23.01.2018 року в якості забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою можливістю «ВІЗИН РІЧ» підписані від імені ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 15 вересня 2015 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області було винесено рішення по справі №446/405/15-ц за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , зацікавлена особа Новояричівська селищна рада, яким Михайлюк Євгена Олексійовича було визнано обмежено дієздатним, а ОСОБА_2 призначено його опікуном.

Проте, як вбачається із відзиву поданого 23.02.2021 року представником АТ «Банк Альянс» оспорюваний договір був укладений на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Візин Річ» перед Банком за Договором про надання гарантії № 428-18 від 23 січня 2018 року із змінами внесеними Додатковим Договором № 1 від 04 січня 2019 року. Підставами для визнання договору поруки № 428-18/П від 23 січня 2018 року позивач зазначає відсутність її підписів на згодах від 23 січня 2018 року та від 04 січня 2019 року на укладення вказаного правочину та на відсутність у Михайлюка Є.О. повної цивільної дієздатності на укладення вказаного договору.

Проте, договір про надання гарантії № 428-18 від 23 січня 2018 року та додатковий договір № 1 від 04 січня 2019 року від імені ТОВ «Візин Річ» як його керівник підписав Михайлюк Є.О., який був належним чином уповноваженим від імені юридичної особи, без будь яких обмежень в ЄДРПОУ та діяв як одноосібний орган управління юридичної особи, що підтверджується Витягом з ЄДР від 10 грудня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання гарантії № 428-18 від 23.01.2018 р. від імені ТОВ «Візин Річ», як його керівник підписав Михайлюк Є.О., який за даними ЄДР, є керівником ТОВ «Візин Річ». При цьому в ЄДР були відсутні жодні відомості про жодні обмеження щодо здійснення Михайлюком Є.О. представництва вказаної юридичної особи.

Також у відзиві, представник відповідача зазначає, що факт визнання Михайлюк Є.О. обмежено дієздатною особою, їм не було відомо, оскільки рішення відносно Михайлюка Є.О. , яке як і всі судові рішення було оприлюднено в Єдиному державного реєстру судових рішень, який ведеться та формується згідно Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого Рішення Вищої ради правосуддя № 1200/0/15-18 від 19.04.2018 р. (далі - Порядок), проте Єдиний державний реєстр судових рішень в загальному доступі не містить прізвищ, імен, по батькові чи інших ідентифікуючих ознак, а отже, Банк не знав і не міг знати про факт обмеженої дієздатності Михайлюка Є.О. , проте єдиний державний реєстр судових рішень в загальному доступі не містить прізвищ, імен, по батькові чи інших ідентифікуючих ознак, а отже, Банк не знав і не міг знати про факт обмеженої дієздатності Михайлюка Є.О .

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена можливість визнання недійсними лише окремих умов договору, а не цивільно-правового договору в цілому і лише у разі визнання цих положень договору несправедливими.

Таким чином, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч. 3 ст.509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору з власної ініціативи.

Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції Україниє частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, з врахуванням чинності заяв від 23.01.2018 р. та від 04.01.2019 р., станом на момент підписання заяв ОСОБА_1 , була усвідомлена в факті обмеженої дієздатності Михайлюка Є.О. , що підтверджується рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15.09.2015 р., проте не повідомила про вказаний факт Банк.

Суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог та наявності підстав для визнання такого договору недійсним, а відтак суд був позбавлений можливості перевірити доводи позову та пересвідчитися в тому, що він дійсно був укладений із порушеннями вимог закону, як про це зазначає позивач.

Заявляючи вимогу про визнання недійсним договору поруки, позивач не надала суду доказів на підтвердження наявності достатніх та законних підстав для визнання умов оспорюваного договору як несправедливими, так і такими, що порушують права позивача.

Крім того, однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову (правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 25.12.2013 року в справі № 6-94цс13).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів укладення між сторонами договору поруки, та того, що наявні підстави вважати, що оспорюваний договір поруки, укладений між сторонами, є несправедливим та порушує її права, а всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як спосіб захисту позивача власних інтересів від наслідків, а відтак достатніх підстав для визнання недійсним договору поруки відсутні, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк» Альянс», третя особа: ТзОВ «Візин Річ», ОСОБА_2 про визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.Л. Самсін