Справа № 595/140/21
Провадження № 2/595/152/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2021

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі: головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

з участю позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. В даному шлюбі в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2003 року стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ј частини заробітку щомісячно, починаючи з 13.02.2003 року до повноліття дитини. Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 березня 2019 року, яке набрало законної сили 11.04.2019 року, позивача було звільнено від сплати заборгованості за аліментами за період з 23 листопада 2010 року до 16 жовтня 2018 року. Підставою для звільнення від сплати заборгованості став догляд позивача по справі за сестрою - інвалідом 2-ої групи з дитинства внаслідок психічного розладу. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним державним виконавцем Бучацького міжрайонного відділу ДВС, станом на 10 листопада 2020 року борг позивача зі сплати аліментів на утримання дитини становить 23315, 02 грн. Дану заборгованість позивач не має змоги погасити, оскільки здійснює догляд за сестрою - інвалідом 2-ої групи з дитинства, а тому не може працевлаштуватись. Просить звільнити позивача ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах у розмірі 23315,02 грн., нарахованих за постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2003 року.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року , закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та представник позивача у судовому позов підтримали, просили його задоволити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявленого позову та просила суд відмовити у його задоволенні.

Заслухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2003 року, стягнуто із ОСОБА_1 , 1971 року народження, уродженця та жителя с.зубрець Бучацького району в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку щомісячно, починаючи із 13.02.2003 року до повноліття.

Із довідки № 1190 від 29.12.2020 року, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Бучацької РДА, вбачається, що ОСОБА_1 призначено допомогу з 01.03.2009 року по 31.08.2009 рік, з 01.10.2009 року по 30.09.2011 рік, з 01.01.2012 року по 31.12.2020 рік, на догляд особі, яка проживає разом з інвалідом другої групи внаслідок психічного розладу.

Відповідно до довідок № 831 та 829 від 28.12.2020 року, виданих Зубрецькою сільською радою вбачається, що за ОСОБА_1 на території с.Зубрець, не облікується житловий будинок. ОСОБА_1 , згідно записів трудової книжки з 23.11.2010 року по даний час не працював, здійснює догляд за інвалідом другої групи з дитинства - ОСОБА_6 , 1967 року народження.

Згідно рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 11.03.2019 року, справа № 595/2509/18, звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, які стягуються з нього в користь ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 23 листопада 2010 року по 16 жовтня 2018 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеним 10.11.2020 року головним державним виконавцем вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на підставі виконавчого листа по справі №2-231 від 15.10.2012 року, виданого Бучацьким районним судом Тернопільської області, становить 23315,02 грн.

На час розгляду справи син сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є повнолітнім та стягнення аліментів на його утримання припинено відповідно до постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2003 року, згідно якої аліменти стягнено до повноліття дитини.

Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз статті 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Такі ж висновки викладені Верховним Судом, у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 1 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 592/2683/17.

Звертаючись до суду з позовом про звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, представник позивача посилався на те, що позивач є опікуном сестри інваліда

другої групи, а тому ніде не працює.

Суд вважає, що позивачем не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів виникла у зв`язку із відсутністю постійного місця праці. Доказів на підтвердження вказаного твердження чи відповідних розрахунків позивачем не надано. Також, позивачем не надано доказів того, що він несе матеріальні витрати у зв`язку з інвалідністю своєї сестри, що сестра потребує постійного цілодобового догляду, що унеможливлює його працевлаштування. З огляду на вказане суд позбавлений можливості визнати вказані обставини такими, що мають істотне значення і дають підстави для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Натомість, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 одержує державну соціальну допомогу, що підтверджується довідкою № 1190 від 29.12.2020 року, виданою управлінням праці та соціального захисту населення Бучацької РДА, також, як вбачається із довідки МСЕК № 055219, ОСОБА_6 , 1967 року народження, встановлено другу групу інвалідності з дитинства, довічно. Проте, висновок про умови та характер праці: робота в спеціально створених умовах. Отже, як вбачається із довідки МСЕК сестра позивача, у зв`язку із інвалідністю, сама не позбавлена можливості на працю в спеціальних умовах.

Отже, з наданих позивачем документів не можливо встановити, що він не може працевлаштуватись тому, що сестра потребує постійного догляду, інвалідність якої супроводжується великими фінансовими затратами, що сестра перебуває виключно на утриманні позивача.

Так згідно зі ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом.

Згідно ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Позивач не оспорює наданий головним державним виконавцем Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) розрахунку заборгованості за аліментами, але в порядку, зокрема, ст. 197 СК України просить звільнити його від заборгованості. При цьому істотних обставин для звільнення від сплати аліментів, передбачених ч.ч.2,3 ст. 197 СК України, позивачем не наведено.

При цьому, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи дану цивільну справу, суд виходить з інтересів, в першу чергу дитини та повинен дотриматися балансу права платника аліментів на звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та права дитини на утримання з боку батька.

Положення ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ч.7 ст.8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей.

Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відтак суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах.

Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, за його недоведеністю.

На підставі ст.ст.80,150,181-183,188,191,195,197 СК України та керуючись ст.ст. 2,12,81,89,247,258,259,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду безпосередньо, або через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Р. О. Содомора