Справа № 487/6249/20
Провадження № 2-о/487/26/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря судового засідання Янковець Г.А., розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за заявою Миколаївської міської ради, заінтересована особа: третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання спадщини відумерлою

ВСТАНОВИВ:

23.10.2020 року, перший заступник міського голови м. Миколаєва, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, в якій просить визнати спадщину у вигляді будинку АДРЕСА_1 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 відумерлою та передати її територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

Заява обґрунтована тим, що з листа Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ПМУ МЮ (м. Одеса) від 14.02.2020 року, №367/109-5.3 уповноваженим особам ММР стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. При цьому відповідно до інформації з листа складеного КП ММБТІ від 13.02.2020 за № 345, станом на 28.12.2012 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано за померлою ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності від 06.01.1993 року.

Крім того, обґрунтовуючи заяву, заявник зазначає, що після смерті ОСОБА_2 спадщина ніким із спадкоємців не прийнята, після відкриття спадщини сплинув більш ніж один рік, тому в порядку ст. 1277 ЦК України просив задовольнити позов.

Представник заявника в призначене судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просила провести розгляд заяви за її відсутності, вимоги викладені в заяві підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи в призначене судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить наступного.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Гадяч, Гадяцького району, Полтавської області, що підтверджується відповідним листом з Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ПМУ МЮ (м. Одеса).

Листом від 13.02.2020 за № 345, КП «ММБТІ» повідомило що, станом на 28.12.2012 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано за померлою ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності від 06.01.1993 року, (дублікат видано 10.02.2006 року).

Крім того, із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №199895363 від 12.02.2020 року, також вбачається що, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду із заявою про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 відумерлою, заявник послався на норму статті 1277 ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року.

Частинами 1-3 статті 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

В абзацах 2, 3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 надано роз`яснення з приводу застосування правила книги шостої ЦК України до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК(435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Крім цього, згідно до абзаців 13, 14 п.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Згідно абзаців 10, 11. п.9 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013№24-753/0/4-13, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у справах про визнання спадщини відумерлою судам слід звернути увагу на застосування абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, відповідно до якого правила ст. 1277 ЦК про відумерле майно застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК. Зазначені положення застосовуються, якщо спадщина не перейшла до держави в порядку, передбаченому ст. 555 ЦК УРСР.

Відповідно ст. 525 ЦК Української РСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК Української РСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Положеннями ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідност.555 ЦК Української РСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (ст.528 і 534 цього Кодексу); якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві.

Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави. У випадках, передбачених цією статтею, авторське право, що входить до складу спадщини, або право на частку в авторській винагороді, що належало спадкоємцеві, який відмовився, припиняється.

До даного висновку дійшов висновку у Верховний Суд постанові від 04.07.2018 року, у справі № 2о-55/2008.

Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, та якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Таким чином, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме 30.04.2002 року, тому відсутні правові підстави для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою.

За викладених обставин суд дійшов висновку відсутні будь-які правові підстави для задоволення заяви Миколаївської міської ради.

Керуючись ст.ст.12,13,259, 263 - 265,315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Миколаївської міської ради, заінтересована особа: третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання спадщини відумерлою - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заявник: Миколаївська міська рада, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20

Заінтересована особа: Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Чигрина, 40, .

Суддя: І.О. Притуляк