Справа № 589/3197/20
Провадження № 2/589/300/21
02 лютого 2021 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі
головуючого судді Курбанової А.Р.,
з участю секретаря судового засідання Ніколаєнко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-
16 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в розмірі 300 доларів США. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 16.03.2019 року сторони дійшли попередньої згоди, за якої відповідач зобов`язався продати позивачу квартиру АДРЕСА_1 , після оформлення правовстановлюючих документів на неї в строк до 15.05.2019р. Позивач в рахунок оплати вартості квартири сплатила відповідачу аванс в розмірі 300 доларів США. Станом на 21.06.2019р. ОСОБА_2 не зміг оформити правовстановлюючі документи на квартиру та надав ОСОБА_1 розписку, за якою зобов`язувався повернути останній раніше отримані грошові кошти в сумі 300 доларів США. Однак вказані грошові кошти відповідач так і не повернув.
В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзиву на позов не надав.
З урахуванням викладеного у сукупності, в судовому засіданні 02 лютого 2021 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 16.03.2019р. ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 300 доларів США в рахунок оплати вартості квартири АДРЕСА_1 . В свою чергу, відповідач зобов`язався продати дану квартиру позивачу у строк до 15.05.2019р.
Факт передачі позивачем відповідачу коштів в розмірі 300 доларів США підтверджується відповідною розпискою /а.с.21/, оригінал якої долучений до матеріалів справи позивачем.
05.04.2019р. сторони уклали додаткову угоду /а.с.22/, за умовами якої домовились оформити договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у строк до 15.05.2019р.
Як зазначає позивач, в обумовлений строк договір купівлі-продажу укладений не був з вини відповідача, у зв`язку з чим останній на зворотній стороні вищевказаної додаткової угоди 21.06.2019р. склав розписку, за змістом якої зобов`язався повернути позивачу завдаток в сумі 300 доларів США, за умови отримання такого від нового покупця.
Сплачені грошові кошти відповідач досі не повернув, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.
Вирішуючи даний спір, суд вважає необхідним перш за все дослідити правову природу відносин, що виникли між сторонами.
Так, частиною першою статті 570 ЦК України передбачено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.
Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (частина друга статті 570 ЦК України).
Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.
За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.
Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що складена ОСОБА_2 16 березня 2019 року розписка, як і укладена в подальшому сторонами додаткова угода від 05.04.2019р., фактично містять умови попереднього договору купівлі-продажу квартири, який підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, а отже вказані розписка та додаткова угода також мали бути нотаріально посвідчені, чого вчинено не було.
При цьому, оскільки основного договору купівлі-продажу квартири між сторонами укладено не було, то передана однією зі сторін грошова сума не є завдатком.
В свою чергу, частиною першою статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Тобто недійсність такого правочину встановлена законом та визнання його недійсним судом не вимагається відповідно до частини другої статті 215 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Відповідно до ч. 2 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою, при цьому, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (частина п`ята статті 216 ЦК України).
При цьому, права особи, яка вважає себе власником майна, у даному випадку підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином (п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України).
Враховуючи приведені законодавчі приписи, а також те, що в ході розгляду даної справи знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач безпідставно за рахунок позивача набув грошові кошти 300 доларів США за нікчемним правочином, суд дійшов висновку, що такі мають бути повернуті позивачу.
При цьому, враховуючи те, що відповідач за недійсним договором набув грошові кошти в іноземній валюті, суд вважає правомірним у даному випадку стягнути з відповідача саме 300 долларів США.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 223, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 / безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 300 /триста/ долларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 / судові витрати в сумі 840 /вісімсот сорок/ грн 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 05.03.2021р.
Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області А.Р.Курбанова