ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1701/16-ц Номер провадження 22-ц/814/719/21Головуючий у 1-й інстанції Дем`янченко С. М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Коротун І.В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скарг ою Приватного підприємства «Агроекологія»

на ухвалу Зіньківського районного суду м. Полтави від 04 січня 2021 року, ухвалену суддею Дем`янченком С.М., повний текст ухвали складено - дати не вказано

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Агроекологія", третя особа: відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області, про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У 2017 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства Агроекологія, третя особа: відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області, про визнання правочину недійсним.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.12.2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства Агроекологія, третя особа: відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області, про визнання правочину недійсним залишено без розгляду.

30.12.2020 року до суду надійшла заява представника ПП Агроекологія за довіреністю Мельникова Д.О. про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача, в якій просив розподілити судові витрати з огляду на те, що при ухваленні судового рішення суд не урахував, що судові витрати ПП «Агроекологія», окрім витрат за подання апеляційної скарги, касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду Полтавської області у розмірі 2 102 грн., касаційної скарги на ухвалу Полтавського апеляційного суду у розмірі 2 102 грн., апеляційної скарги на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області про забезпечення позову у розмірі 2 102 грн., а тому, посилаючись на ст. 142 ЦПК України, яка передбачає у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача, просив суд покласти судові витрати та стягнути їх з позивача на свою користь.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.12.2020 рокуу задоволенні заяви представника ПП Агроекологія за довіреністю Мельникова Д.О. про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства Агроекологія , третя особа: відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області, про визнання правочину недійсним відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що залишення позову без розгляду не свідчить про його безпідставність і необґрунтованість, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. На цій стадії судового процесу суд не встановлює обґрунтованості чи необґрунтованості позовної заяви, не встановлює фактичні обставини, не досліджує надані докази та не надає доводам сторін відповідної оцінки, оскільки не розглядає спір по суті. Тобто, вирішення питання обґрунтованості чи безпідставності та доведеності заявлених позовних вимог входить до виключних повноважень суду, який має зробити висновки за результатами розгляду цивільної справи по суті. Судом не приймалися рішення про визнання дій позивача такими, що містять ознаки зловживання процесуальними правами, тому не може бути підставою для визнання дій позивача необґрунтованими як по пред`явленню позову, так і по залишенню позову без розгляду за його заявою.

В апеляційній скарзі ПП «Агроекологія», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з позивача витрати ПП «Агроекологія» у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що правовий висновок щодо порядку розподілу судових витрат за наслідками справи по суті викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2020 р. у справі №530/1731/16-ц, який є обов`язковим для застосування апеляційним судом, проте, був проігнорований під час ухвалення оскаржуваного судового рішення. У вказаній постанові Верховний Суд відступив від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.04.2019 р. у справі №756/2157/15-ц, та прийшов до висновку, що після остаточного ухвалення судового рішення у справі особа не позбавлена можливості клопотати про розподіл судових витрат, у тому числі, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи. Ухвалою суду першої інстанції позов ОСОБА_1 залишений без розгляду через несумлінну поведінку позивача. Очевидно, що дії позивача є наслідком звернення до суду з безпідставним позовом. Спір виник внаслідок неправильних дій позивача, що вбачається з усталеної практики Верховного Суду. З огляду на залишення позову без розгляду за ініціативою позивача суд зобов`язаний покласти усі судові витрати на позивача. Норма ч. 1 ст. 141 ЦПК України є імперативною і не містить жодного іншого способу розподілу судових витрат у частині сплаченого судового збору, окрім повного його покладення на позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин, вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до Приватного підприємства Агроекологія, третя особа: відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області, про визнання правочину недійсним.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.12.2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства Агроекологія, третя особа: відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області, про визнання правочину недійсним залишено без розгляду з тих підстав, що 30.12.2020 р. від сторони позивача надійшла заява про залишення вказаного позову без розгляду (т.8 а.с. 91,89).

30.12.2020 року до суду надійшла заява представника ПП Агроекологія за довіреністю Мельникова Д.О. про компенсацію судових витрат здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача, в якій просив стягнути на користь ПП Агроекологія судові витрати ПП Агроекологія, окрім витрат на подання апеляційної скарги: касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду Полтавської області у сумі 2102 грн., касаційної скарги на ухвалу Полтавського апеляційного суду у сумі 2102 грн., апеляційної скарги на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області про забезпечення позову у сумі 2102 грн. (т.8 а.с. 98-99).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ПП Агроекологія за довіреністю Мельникова Д.О. про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача, суд першої інстанції виходив з того, що порядок розподілу судових витрат у разі залишення позову без розгляду регламентовано саме ст. 142 ЦПК України, зокрема, питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду вирішується, по-перше, на підставі відповідної заяви відповідача про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, по-друге, за обов`язкової наявності необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що підставою для компенсації відповідачу здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, є встановлення факту необґрунтованих дій позивача. Разом з цим в ЦПК України не визначено, що розуміється під необґрунтованими діями позивача. Разом з тим, перелік дій сторони, які можуть визнаватися зловживанням процесуальними правами, наведений у ст.44 ЦПК України, до яких повторна неявка позивача у судове засідання не віднесена. Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Доводи апеляційної скарги про те, що правовий висновок щодо порядку розподілу судових витрат за наслідками справи по суті, який викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2020 р. у справі №530/1731/16-ц, є обов`язковим для застосування апеляційним судом та який був проігнорований під час ухвалення оскаржуваного судового рішення, оскільки у вказаній постанові Верховний Суд відступив висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.04.2019 р. у справі №756/2157/15-ц, та прийшов до висновку, що після остаточного ухвалення судового рішення у справі особа не позбавлена можливості клопотати про розподіл судових витрат, у тому числі, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки фактичні обставини, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2020 р. у справі №530/1731/16-ц є не є тотожними обставинам справи, яка є предметом даного апеляційного розгляду, та стосувалися питання стягнення Верховним Судом за заявою відповідача судового збору за подання касаційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою суду першої інстанції позов ОСОБА_1 залишений без розгляду через несумлінну поведінку позивача, що дії позивача є наслідком звернення до суду з безпідставним позовом, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, що позов залишено без розгляду за ініціативою позивача, тому суд зобов`язаний покласти усі судові витрати на позивача, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки вони є суб`єктивною оцінкою відповідача. У даному випадку підлягає застосуванню ч. 5 ст. 142 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, та передбачає, що у разі залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, але за умови необґрунтованих дій позивача. Суд першої інстанції мотивував свій висновок в цій частині, з яким погоджується апеляційний суд, та не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, тому її слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агроекологія» - залишити без задоволення.

Ухвалу Зіньківського районного суду м. Полтави від 04 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов