Справа № 442/5915/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/811/3089/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , її представника

ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , про визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, уточненим заявою від 06.10.2016 року, в якому просила: виділити в натурі належну їй 1/2 частку з нерухомого майна, що є у спільній частковій власності з відповідачем ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_1 , яка складається: з кухні, позначеної на плані літ. «1-5», площею 18,5 кв.м.; житлової кімнати, позначеної на плані літ. «1-2», площею 26,8 кв.м.; житлової кімнати, позначеної на плані літ. «1-3», площею 14,0 кв.м.; коридора, позначеного на плані літ. «ІІ», площею 3,4 кв.м.; коридора, позначеного на плані літ. «І», площею 3,5 кв.м.; коридора, позначеного на плані літ. «1-1», площею 1,9 кв.м.; ванної кімнати, позначеної на плані літ. «1-4», площею 5,2 кв.м., загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., та встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за вказаною вище адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1985 року їй на праві приватної власності належить 1/2 ідеальна частка житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , а інша 1/2 ідеальна частка будинку належить відповідачу ОСОБА_4 , відтак, будинок належить їм на праві спільної часткової власності, оскільки не поділений в натурі, позаяк, фактично поділ будинку проведений і кожна із сторін користується своєю частиною будинку, обладнаною самостійним входом (виходом), які позначені в експлікації внутрішніх площ будинку, як квартира АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_3 .

Позивач ОСОБА_1 зазначала, що на підставі статті 364 ЦК України вона має право на виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, однак, врегулювати це питання в позасудовому порядку не вдалося.

Також зазначала, що між нею та ОСОБА_4 існує спір щодо порядку користування земельною ділянкою, виділеною для обслуговування вказаного будинковолодіння, який не може бути вирішений в позасудовому порядку, оскільки у 1997 році вона звернулась у Дрогобицьку міську раду Львівської області із заявою про надання у власність земельної ділянки для обслуговування будинку і рішенням від 18.12.1997 року №411 їй було передано у власність земельну ділянку, площею 770 кв.м., по АДРЕСА_1 , однак, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26 травня 2011 року вказане рішення про передачу їй ( ОСОБА_1 ) у приватну власність земельної ділянки, площею 770 кв.м., визнано незаконним та скасовано, а виданий їй державний акт на право власності на земельну ділянку визнано нечинним.

Оскільки, досягнути згоди з ОСОБА_4 щодо користування земельною ділянкою, яка виділена для обслуговування їхнього будинку, неможливо, просила суд встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Виділено в натурі ОСОБА_1 на праві особистої власності 1/2 ідеальну частину жилого будинку АДРЕСА_1 , яка складається з квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 64,8 кв.м. та житловою площею 40,8 кв.м., а саме: кухні, позначеної на плані літ. «1-5», площею 10 кв.м., житлової кімнати, позначеної на плані літ. «1-2», площею 26,8 кв.м., житлової кімнати, позначеної на плані літ. «1-3», площею 14 кв.м., коридора, позначеного на плані літ. «ІІ», площею 3,4 кв.м., коридора, позначеного на плані літ. «І», площею 3,5 кв.м., коридора, позначеного на плані літ. «1-1», площею 1,9 кв.м., ванної кімнати, позначеної на плані літ. «1-4», площею 5,2 кв.м.

Визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 наступним чином: ОСОБА_1 виділено земельні ділянки загальною площею 589,3 кв.м. з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки:

1-ша ділянка по існуючій огорожі 9,12 м.; 15,41 м.; 8,46 м.; 13,35 м.; 1,25 м.; по будинку 8,13 м.; 0,1 м.; по існуючим воротам 1,36 м.; 13,54 м.; 2,09 м.; 18,89 м.; 2,45 м.; загальною площею 355,89 кв.м.;

2-га ділянка: по існуючій огорожі 1,6 м.; по сараю 3,28 м.; 5,20 м.; 1,0 м.; 4,22 м.; 3,29 м.; по існуючій огорожі 0,6 м.; 1,18 м.; по існуючій огорожі 1,7 м., загальною площею 28,01 кв.м.;

3-тя ділянка 1,0 м.; 17,25 м; по існуючій огорожі 3,15 м.; 49,74 м.; 3,43 м. 49,67 м.; по існуючі огорожі 17,35м., загальною площею 205,4 кв.м.

ОСОБА_4 виділено земельні ділянки загальною площею 589,3 кв.м. з наступними геометричними розмірами по ходу годинникової стрілки :

1-ша ділянка: по існуючим воротам 1,36 м.; по будинку 0,1 м.; 8,13 м.; 1,25 м.; по існуючій огорожі 10,03 м.; 3,65 м.; по сараю 4,88 м; 3,28 м.; по існуючій огорожі 1,6 м.; 1,7 м.; 5,39 м.; 20,05 м., загальною площею 200,97 кв.м.;

2-га ділянка по існуючій огорожі 5,26 м.; 0,6 м; 3,29 м.; 4,22 м.; по сараю сусідньому 2,36 м.; 0,44 м.; 3,47м.; 0,58 м.; по існуючій огорожі 6,31 м.; 6,21 м.; 3,15м.; 17,25 м., загальною площею 150,38 кв.м.;

3-тя ділянка по існуючій огорожі 6,21 м.; 18,51 м.; 31,45м; 3,69 м.; 49,74 м., загальною площею 237,95 кв.м.

У спільному користуванні залишена земельна ділянка з наступними розмірами по периметру:

за годинниковою стрілкою по воротах та хвіртці: 4,05 м.; 2,45 м.; 18,89 м.; 2,09 м.; 13,54 м.; 20,05м.;

по існуючій огорожі 5,39 м.; 1,18 м.; по існуючій огорожі 5,26 м.; 1,0 м.; по існуючій огорожі 21,23 м.; 4,77 м.; 14,54 м.; по будинку 12,24 м.; по існуючій огорожі 2,18 м., загальною площею 107,40 кв.м.

Існуючі ворота та хвіртка залишені в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_4

ОСОБА_1 необхідно: влаштувати прохід біля сараю шириною 1,0 м.; влаштування проходів шириною 1,0 м. на свою частину земельної ділянки.

ОСОБА_4 необхідно: влаштувати навіс на своїй частині земельної ділянки.

В місцях підведення спільних інженерних комунікацій на земельній ділянці по АДРЕСА_1 співвласники ОСОБА_1 та ОСОБА_4 надають доступ один одному для проведення ремонтних робіт та обслуговування.

Рішення суду в частині визначення порядку користування земельною ділянкою оскаржила відповідач ОСОБА_4 , просила його скасувати в цій частині з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи апелянт обґрунтовувала тим, що судовий експерт, визначаючи можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, виходив із того, що в користуванні співвласників житлового будинку є земельна ділянка, площею 0,1286 га, позаяк, згідно рішення Дрогобицької міської ради №1328 від 10.09.1954 року за землекористувачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , правонаступниками яких є вона ( ОСОБА_4 ) та позивач ОСОБА_1 , було закріплено земельну ділянку, площею 1125 кв.м., а тому саме з цієї площі експерт повинен був визначати можливі варіанти користування земельною ділянкою, або ж брати до уваги лише огороджену земельну ділянку, площа якої становить 953 кв.м., так як город, площею 172 кв.м., не огороджений і не має встановлених меж.

Наголошує, що взята за основу експертом площа земельної ділянки 0,1286 га не підтверджена жодними документами, а площа городу 443,35 кв.м. експертом визначена за рахунок частини сусідньої земельної ділянки будинку АДРЕСА_4 .

Крім цього, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виділення позивачу проїзду, шириною 1,0 м., оскільки для його прокладення доведеться вирубати фруктовий сад і ліквідувати металеву огорожу, яким огороджений сад.

Також наголошує, що за обраним судом варіантом встановлення порядку користування земельною ділянкою, площа її земельної ділянки зменшиться до 351,35 кв.м., в середині якої знаходитиметься земельна ділянка позивача із належною їй господарською спорудою.

Апелянт звертає увагу, що рішенням суду позивачу виділено у власність лише 1/2 частину житлового будинку, разом з тим, питання щодо поділу належних до будинку господарських будівель і споруд судом не вирішувалось і позивач про це не просила, хоча повинна була б збільшити позовні вимоги.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19 червня 2017 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року скасовано в частині визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї позовної вимоги ОСОБА_1 відмовлено.

В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 19 червня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_4 померла.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 грудня 2020 року до участі у справі залучено ОСОБА_3 , як правонаступника відповідача ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 02.09.1985 року (а.с.4-5 т.1), позивач ОСОБА_1 купила 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд по АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці, площею 1125 кв.м.

Інша 1/2 частина будинку з відповідною частиною господарських споруд належала на праві власності відповідачу ОСОБА_4 (а.с.6, 123-125 т.1).

22.12.2005 року позивачу ОСОБА_1 було видано державний акт на земельну ділянку, площею 0,0770 га, розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с.10 т.1).

Вказаний державний акт був виданий позивачеві на підставі рішення Дрогобицької міської ради від 18.12.1997 року №411, 11 сесії 4 скликання від 06.10.2003 року №232.

Однак, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26 травня 2011 року (а.с.11-12 т.1) визнано незаконними та скасовано рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за №411 від 18.12.1997 року та ухвалу сесії Дрогобицької міської ради Львівської області №232 від 06.10.2003 року в частині вирішення питання про передачу ОСОБА_1 в приватну власність земельної ділянки площею 770 кв.м. на АДРЕСА_1 , визнано нечинним виданий 22.12.2005 року на її ім`я державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №567626 та зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_7 припинити ведення будівельних робіт по реконструкції належної їм частини будинку АДРЕСА_1 до вирішення у встановленому законом порядку питання про відведення для цього земельної ділянки, одержання дозволу та затвердження проектної документації.

Також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради депутатів трудящих №1328 від 10.09.1954 року «Про результати обміру земель по будівельному кварталу 40» зареєстровано за землекористувачами вказаного будинковолодіння земельну ділянку саме площею 1125 кв.м. (а.с.29, 76, 77 т.1).

За клопотанням позивача ОСОБА_1 ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року у справі призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання про визначення можливих варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідками проведення у даній справі судової земельно-технічної експертизи судовим експертом Дідовським Ю.Б. складено висновок №4161 від 11.07.2016 року (а.с.55-67 т.1), у якому запропоновано три можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,1286 га.

В описовій частині вказаного висновку експертизи зазначено, що відповіді на поставлене у клопотанні експерта від 02.12.2015 року питання про площу досліджуваної земельної ділянки не було надано.

В дослідницькій частині висновку експертом зазначено, що оскільки не було вказано, по якій площі надавати можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , а частина земельної ділянки не огороджена, тому експертом запропоновано на розгляд суду три можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою по наданих додаткових документах, а саме, плану земельної ділянки, площею 0,1286 га, розробленого ТОВ «Юридична-землевпорядна фірма».

Вказане підтверджено експертом у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Разом з тим, матеріали справи не містять архівних документів та/або рішень про закріплення за житловим будинком АДРЕСА_1 земельної ділянки для обслуговування будинку, площею 0,1286 га.

Більше того, в матеріалах інвентаризаційної справи, копії з яких надавались суду (а.с.78, 150 т.1), наявні поточні зміни щодо зменшення спірної земельної ділянки до 953 кв.м.

Скасовуючи рішення апеляційного суду та направляючи справу на новий апеляційний розгляд, Верховний Суд вказав на можливість призначення у даній справі додаткової або повторної експертизи з метою вирішення між сторонами спору в оскаржуваній частині.

Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно з ч.3 ст.102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Статтею 105 ЦПК України передбачено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відповідно до статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необгрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

На виконання вказівок Верховного Суду в судовому засіданні апеляційного суду сторонам було роз`яснено право звернутись із клопотанням про призначення в даній справі експертизи, в тому числі, додаткової або повторної, однак, від жодної із сторін такого клопотання не поступило.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись із вказаним позовом, позивач ОСОБА_1 просила встановити між сторонами порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .

Ні у первісній позовній заяві, ні в заяві про збільшення позовних вимог позивач не просила визначити (встановити) порядок користування земельною ділянкою, площею 0,1286 га, що позивачкою було підтверджено в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, у судовому засіданні сторона позивача визнала за достатнє наявність у даній справі вказаного вище висновку експертизи, незважаючи на те, що даний висновок стосується визначення можливих варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,1286 га.

Як уже вказувалось вище, жодним доказом не підтверджено право співвласників будинку АДРЕСА_1 на користування земельною ділянкою, площею 0,1286 га, яка є більшою від тієї, що зазначена у наведених вище правовстановлюючих документах на житловий будинок та архівних документах по землекористуванню, 0,1125 га, а отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, оскільки надання в користування чи передача у власність земельних ділянок відноситься до повноважень органу місцевого самоврядування, а рішення про надання в користування чи передачу у власність земельної ділянки, площею 0,1286 га, в матеріалах справи немає, а клопотання про призначення експертизи для визначення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,1125 га, позивач не заявляла.

Окрім того, необхідно зазначити, що частина спірної земельної ділянки, яка використовується під город, не огороджена і, за твердженням сторони відповідача, не встановлені межі цієї земельної ділянки, що також відноситься до повноважень органу місцевого самоврядування, а тому без встановлення чи відновлення меж земельної ділянки, площею 0,1125 га, яка первинно була зареєстрована за землекористувачами названого будинковолодіння, або без вирішення органом місцевого самоврядування питання про надання в користування чи передачу у власність земельної ділянки більшої чи меншої площі, відсутні правові підстави для вирішення спору в оскаржуваній частині.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині визначення порядку користування земельною ділянкою з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги позивача.

Підстав для перегляду рішення в іншій частині, відповідно до постанови Верховного Суду від 04 вересня 2019 року, немає.

У зв`язку з перебуванням суддів у відпустці з 17 по 31 грудня 2021 року, а судді-доповідача додатково ще 04 січня 2022 року, повний текст постанови складений 05 січня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї позовної вимоги ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 05 січня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич