Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони є батьками малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Однак, відповідач зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, є засновником та керівником Приватного підприємства «ЮВІТ». З 2018 року відповідач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З 2016 року відповідач є власником машиномісць площею 17,4 кв.м та 26,7 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , гараж № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 . За відповідачем також зареєстровано майнові права на квартиру, що будується на підставі - довідки про фінансування 100% загальної площі Об`єкта фінансування б/н, виданої 02 березня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Укоінвестбуд". Також відповідач є власником об`єкту незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_3 , що розміщений на належній йому земельній ділянці на підставі акту про право власності на земельну ділянку. Окрім об`єктів, що належать йому на праві власності в Україні він є власником та володіє кількома об`єктами права власності (квартирами) у м. Берлін (Федеративна республіка Німеччина). Також відповідач є власником автомобіля марки «Fiat Ducato» 2014 року випуску, автомобіля марки «Hyundai Н-1» 2011 року випуску, автомобіля марки «МАЗ 630305» 2010 року випуску, автомобіля марки «Hyundai Santa Fe» 2017 року випуску, і двох причепів легкових, 2016 року випуску. У малолітнього сина наявний діагноз короткозорість та йому рекомендовано носити окуляри. Крім того, ОСОБА_3 знаходиться на амбулаторному лікуванні з діагнозом: распіраторний алергоз, алергічний ріноконюктивіт, сезонна форма. За 2019-2020 навчальний рік вона внесла оплату за навчання малолітнього сина у Навчальному закладі освіти «Гімназія «Столиця» у загальному розмірі 48 112,00 грн. Крім того, у майбутньому планує понести додаткові витрати на лікування у розмірі 8950,00 грн. та навчання дитини у розмір 74900,00 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача Ѕ частину додаткових витрат на придбання окулярів у розмірі 979,50 грн. та Ѕ частину додаткових витрат на лікування у розмірі 7 557,00 грн.; стягнути Ѕ частину додаткових витрат на навчання у Навчальному закладі освіти «Гімназія «Столиця» у розмірі 24 056,00 грн.; стягнути з відповідача Ѕ частину додаткових витрат на лікування у розмірі 4 475,00 грн. та Ѕ частину додаткових витрат на навчання у Навчальному закладі освіти «Гімназія «Столиця» у розмірі 37 450,00 грн., які будуть необхідними до понесення в майбутньому.

Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Сторони є батьками малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем (а.с. 21, 22, 23, 24, 25).

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на відсутність у відповідача аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, а також, що відповідач зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, є засновником та керівником Приватного підприємства «ЮВІТ». З 2018 року відповідач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З 2016 року відповідач є власником машиномісць площею 17,4 кв.м та 26,7 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , гараж № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 . За відповідачем також зареєстровано майнові права на квартиру, що будується на підставі - довідки про фінансування 100% загальної площі Об`єкта фінансування б/н, виданої 02 березня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Укоінвестбуд". Також відповідач є власником об`єкту незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_3 , що розміщений на належній йому земельній ділянці на підставі акту про право власності на земельну ділянку. Окрім об`єктів, що належать йому на праві власності в Україні він є власником та володіє кількома об`єктами права власності (квартирами) у м. Берлін (Федеративна республіка Німеччина). Також відповідач є власником автомобіля марки «Fiat Ducato» 2014 року випуску, автомобіля марки «Hyundai Н-1» 2011 року випуску, автомобіля марки «МАЗ 630305» 2010 року випуску, автомобіля марки «Hyundai Santa Fe» 2017 року випуску, і двох причепів легкових, 2016 року випуску.

На підтвердження позовних вимог позивач надала суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію Приватного підприємства «ЮВІТ» засновником та керівником якого є відповідач (а.с. 27), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію відповідача фізичною особою-підприємцем (а.с. 28), інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07 липня 2020 року, відповідно до якої відповідачу належить на праві приватної власності квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; машиномісць площею 17,4 кв.м та 26,7 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , гараж № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 ; об`єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 29-32), витяг із Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 09 вересня 2020 року про зареєстровані транспортні засоби за ОСОБА_2 (а.с. 92, 93).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю, оскільки має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_4 , 1944 року народження. Крім того, обіймаючи посаду директора Приватного підприємства «ЮВІТ» відповідач отримує заробітну плату у розмірі 6 000,00 грн., оскільки компанія перебуває в тяжкому фінансовому стані. Відповідач має слабке здоров`я та невиліковні хвороби. Також 19 лютого 2016 року відповідачем укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого відповідач продав садовий будинок та земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_3 .

На підтвердження відзиву відповідач надав суду довідку Приватного підприємства «ЮВІТ» про доходи, відповідно до якої загальна сума доходу за період з 01 травня по 31 жовтня 2020 року становить у розмірі 34 000,00 грн. (а.с. 76), податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, відповідно до якої загальна сума доходу ОСОБА_2 за звітний період становить у розмірі 133 990,00 грн. (а.с. 127-139), договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого відповідач продав садовий будинок та земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 131), витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за відповідачем права приватної власності квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 132), довідку про фінансування 100 % загальної площі Об`єкта фінансування, а саме, квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виданої 02 березня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Укоінвестбуд" (а.с. 133).

Представник позивача скористався своїм правом подачі додаткових пояснень, відповідно до яких зазначає, що відповідачем не надано жодних платіжних документів на підтвердження оплати вартості навчання спільного сина.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України).

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 с. 182 Сімейного кодексу України).

Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, є засновником та керівником Приватного підприємства «ЮВІТ» та згідно довідки про доходи загальна сума доходу за період з 01 травня по 31 жовтня 2020 року становить у розмірі 34 000,00 грн.

Крім того, суд приймає до уваги, що відповідачу належить на праві приватної власності квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; машиномісця площею 17,4 кв.м та 26,7 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , гараж № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , автомобіль марки «Fiat Ducato» 2014 року випуску, автомобіль марки «Hyundai Н-1» 2011 року випуску, автомобіль марки «МАЗ 630305» 2010 року випуску, автомобіль марки «Hyundai Santa Fe» 2017 року випуску, і два причепів легкових, 2016 року випуску.

Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01 грудня 2020 року відповідач в період з 27 січня 2016 року по 01 грудня 2020 року неодноразово перетинав державний кордон України (а.с. 118).

Твердження позивача про належність відповідачу об`єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_3 , спростовуються наданим відповідачем договором купівлі-продажу земельної ділянки.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів належності відповідачу об`єктів права власності (квартир) у м. Берлін (Федеративна республіка Німеччина).

Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів перебування на його утриманні непрацездатної матері ОСОБА_4 , 1944 року народження, а також доказів слабкого здоров`я відповідача та невиліковних хвороб, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Малолітня дитина проживає разом з позивачем, дитина потребує матеріальної допомоги.

Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку.

Однак позивачем не доведено здатність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України, а саме, що відповідач зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, є засновником та керівником Приватного підприємства «ЮВІТ», має зареєстроване рухоме та нерухоме майно, норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", якою встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень, суд вважає можливим вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково: стягнути аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті вимог відмовити.

Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача Ѕ частину додаткових витрат на придбання окулярів у розмірі 979,50 грн. та Ѕ частину додаткових витрат на лікування у розмірі 7 557,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про наявність у малолітнього сина діагнозу короткозорість та рекомендовано носити окуляри. Крім того, ОСОБА_3 знаходиться на амбулаторному лікуванні з діагнозом: распіраторний алергоз, алергічний ріноконюктивіт, сезонна форма.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано консультативний висновок, відповідно до якого ОСОБА_3 встановлено діагноз короткозорість та рекомендовано носити окуляри (а.с. 35-37), фіскальний чек на придбання окулярів на суму 1959,00 грн. (а.с. 38), протокол специфічної імунотерапії (а.с. 40, 41), акт наданих медичних послуг ОСОБА_3 на суму 9 742,00 грн. (а.с. 42), акт наданих медичних послуг ОСОБА_3 на суму 5 372,00 грн. (а.с. 43).

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Оскільки сума додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням дитини, документально підтверджена позивачем у сумі 15 114,00 грн., тому суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 7 557,00 грн. (15 114,00 грн. : 2).

Крім того, позивачем документально підтверджена сума додаткових витрат на придбання окулярів для дитини у розмірі 1959,00 грн., а тому суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на придбання окулярів для дитини у розмірі 979,50 грн. (1959,00 грн. :2).

Щодо стягнення з відповідача Ѕ частини додаткових витрат на навчання у Навчальному закладі освіти «Гімназія «Столиця» у розмірі 24 056,00 грн., суд вважає таке.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила, що за 2019-2020 навчальний рік вона внесла оплату за навчання малолітнього сина у Навчальному закладі освіти «Гімназія «Столиця» у загальному розмірі 48 112,00 грн.

На підтвердження позовних вимог позивач надала суду контракт від 17 жовтня 2019 року, укладений між Навчальним закладом освіти «Гімназія «Столиця» та позивачем про навчання ОСОБА_3 , відповідно до якого вартість навчання становить у розмірі 55 336,00 грн. (а.с. 44-46), довідку Навчального закладу освіти «Гімназія «Столиця» від 30 липня 2020 року відповідно до якої за період з жовтня по лютий 2019-2020 навчального року було внесено такі суми : жовтень 2019 року - 3690,00 грн., листопад 2019 року - 20 000,00 грн., лютий 2020 року - 7402,00 грн. та за харчування внесено - 4136,00 грн. (а.с. 47), квитанцію про оплату вартості навчання від 10 березня 2020 року на суму 7380,00 грн. (а.с. 48), квитанцію про оплату вартості навчання від 03 липня 2020 року на суму 7240,00 грн. (а.с. 49), квитанцію про оплату вартості навчання від 11 червня 2020 року на суму 2400,00 грн. (а.с. 50).

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки згідно довідки Навчального закладу освіти «Гімназія «Столиця» № 7 від 10 лютого 2021 року за навчання ОСОБА_3 за навчальні роки 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020 вносив батько ОСОБА_2 .

На підтвердження заперечень відповідач надав суду довідку Навчального закладу освіти «Гімназія «Столиця» № 7 від 10 лютого 2021 року, відповідно до якої за навчальні роки 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020 за навчання ОСОБА_3 вносив кошти батько ОСОБА_2 , а за харчування мати ОСОБА_1 . За 2020-2021 навчальний рік кошти за навчання та харчування вносила мати ОСОБА_1 (а.с. 126).

Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування зазначеної довідки Навчального закладу освіти «Гімназія «Столиця» № 7 від 10 лютого 2021 року, відповідно до якої за навчання ОСОБА_3 за навчальні роки 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020 вносив батько ОСОБА_2 .

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів оплати навчання за 2019-2020 навчальний рік, тому суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача Ѕ частини додаткових витрат на навчання у Навчальному закладі освіти «Гімназія «Столиця» у розмірі 24 056,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача Ѕ частину додаткових витрат на лікування у розмірі 4 475,00 грн. та Ѕ частину додаткових витрат на навчання у Навчальному закладі освіти «Гімназія «Столиця» у розмірі 37 450,00 грн., які будуть необхідними до понесення в майбутньому.

На підтвердження позовних вимог позивач надала суду консультативне заключення лікаря алерголога від 08 липня 2020 року, відповідно до якого проходження третього курсу лікування Алерген Специфічної Імунотерапії призначено на осінь 2020 року, який включає консультацію лікаря вартістю 490,00 грн., діагностичні прік-тести вартістю 550,00 грн. та два курси загальною вартістю 8 000,00 грн. (а.с. 39), контракт від 09 липня 2020 року, укладений між Навчальним закладом освіти «Гімназія «Столиця» та позивачем про навчання ОСОБА_3 , відповідно до якого вартість навчання за 2020-2021 навчальний рік становить у розмірі 70 900,00 грн. (а.с. 51-53), довідку Навчального закладу освіти «Гімназія «Столиця» від 09 липня 2020 року, відповідно до якої сума контракту за навчання ОСОБА_3 за 2020-2021 навчальний рік становить у розмірі 70 900,00 грн., також за харчування 20 000,00 грн., за літні місяці - 4000,00 грн. (а.с. 54).

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки дитина має можливість проходження навчання у державних закладах освіти, а також позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності протипоказань на навчання у державних закладах освіти.

Однак позивачем надано суду довідку лікаря педіатра від 07 серпня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_3 , 2008 року народження знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом: вегетосудинна дистонія, вегетативна дисфункція по змішаному типу. Не бажано зміна навчального закладу (а.с. 34).

Крім того, суд приходить висновку, що навчальний заклад освіти «Гімназія «Столиця» було обрано позивачем за погодженням із відповідачем, оскільки останнім вносилася оплата вартості за навчання за 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020 навчальні роки.

Отже, позовні вимоги про стягнення Ѕ частини додаткових витрат на навчання у Навчальному закладі освіти «Гімназія «Столиця» у розмірі 37 450,00 грн., які будуть необхідними до понесення в майбутньому, підлягають задоволенню.

Судом також встановлено, що на осінь 2020 року ОСОБА_3 заплановано третій курс лікування Алерген Специфічної Імунотерапії, який включає консультацію лікаря вартістю 490,00 грн., діагностичні прік-тести вартістю 550,00 грн. та два курси загальною вартістю 8 000,00 грн.

Тому суд приходить висновку про необхідність стягнення з відповідача Ѕ частини додаткових витрат на лікування малолітньої дитини у розмірі 4 475,00 грн. (490,00 грн.+550,00 грн.+8 000,00 грн.) : 2).

За встановлених обставин позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини підлягають задоволенню частково: стягнути аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , додаткові витрати, пов`язані з лікуванням малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 7 557 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 00 коп. та додаткові витрати на придбання окулярів у розмірі 979 (дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 50 коп. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , додаткові витрати, пов`язані з лікуванням малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4 475 (чотири тисячі чотириста сімдесят п`ять) грн. 00 коп. та додаткові витрати на навчання у розмірі 37 450 (тридцять сім тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп. на майбутнє. В решті вимог відмовити.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

16 липня 2020 року між позивачем та Адвокатським бюро «Ільїн Олександр» було укладено договір № 79 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях (а.с. 57-60, 61).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За встановлених обставин, суд приходить висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.

На підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що ціна позову становить у розмірі 134 567,50 грн., тому відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1 345,58 грн.

Керуючись ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, ст.ст. 180, 181, 182, 185 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353, 430 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , додаткові витрати, пов`язані з лікуванням малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 7 557 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 00 коп. та додаткові витрати на придбання окулярів у розмірі 979 (дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , додаткові витрати, пов`язані з лікуванням малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4 475 (чотири тисячі чотириста сімдесят п`ять) грн. 00 коп. та додаткові витрати на навчання у розмірі 37 450 (тридцять сім тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп. на майбутнє.

В решті вимог відмовити.

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 345 (одна тисяча триста сорок п`ять) грн. 58 коп.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є. Арапіна