У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2021 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зотько Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Микитюк А.В.,

заявник ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благовісного Володимира Миколайовича, стягувач: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 було подано вищезазначену скаргу, яка обґрунтована тим, що згідно з Постановою Київського апеляційного суду від 17.06.2020 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , щодо займання автомобіля Mercedes-Benz ML 350, д.н. № НОМЕР_1 , задоволено і ухвалено стягнути на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 104 732,79 грн. матеріальної шкоди, витрати по проведенню автотехнічного дослідження у розмірі 1000 грн., судовий збір у розмірі 2 633,33 грн., а всього - 108 366,12 грн. 22.12.2020 року боржнику ( ОСОБА_1 ) при зупиненні фінансових операцій по картковому рахунку стало відомо про те, що 22.12.2020 року державним виконавцем Деснянського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Благовісним Володимиром Миколайовичем, було винесено постанову арешт коштів боржника, при примусовому виконанні виконавчого документу № 754/17151/18 виданого Деснянським районним судом м. Києва від 02.09.2020 року. При ознайомленні з інформацією в Єдиному реєстрі боржників від 22.12.2020 встановлено, що ОСОБА_1 включений до Єдиного реєстру боржників України, згідно виконавчого провадження АСВП 63831448 від 08.12.2020 року виданого Деснянським РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) із нього (боржника) підлягає стягненню суми боргу у розмірі 108366,12 грн. Однак, про початок виконавчого провадження, боржник дізнався, не від державного виконавця, а від банку, який повідомив про арешт коштів боржника. Таким чином, у зв`язку з тим, що постанова про виконавче провадження боржником не була отримана, так вона боржнику не направлялась, тому зміст її заявнику (боржнику) не відомий, а відтак на думку скаржника державним виконавцем порушено порядок виконання судових рішень встановлений ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішення.

Отже, заявник просить суд визнати протиправними дії державного виконавця Деснянського районного в державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Благовісного Володимира Миколайовича, щодо вимог порушення порядку відкриття виконавчого провадження; зобов`язати державного виконавця Деснянського районного відділу дер виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ) Благовісного Володимира Миколайовича вжити заходів щодо відновлення порушених прав та законних інтересів ОСОБА_1 під час виконавчого провадження № 63831448, щодо зняття арешту з карткового рахунку в відділені ПАТ «КБ Приватбанк» м. Києва, що належить ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 14.01.2021 року прийнято скаргу до розгляду та призначено судове засідання в справі.

У судовому засіданні заявник та його представник вимоги скарги підтримали, просили задовольнити.

У судове засідання 04.03.2021 Державний виконавець Деснянського районного в державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Благовісний В.М. не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. 10.02.2021 від державного виконавця надійшли матеріали виконавчого провадження № 63831448 при виконанні виконавчого листа 754/17151/18 від 2.09.2020.

У судове засідання стягувач ОСОБА_3 не з`явилась, про розгляд справи сповіщалась належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, вислухавши представника скаржника та скаржника, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги за наступних підстав.

Згідно статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

08.12.2020 державним виконавцем Деснянського районного в державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Благовісним В.М. відкрито виконавче провадження № 63831448 про примусове виконання виконавчого листа № 754/17151/18 виданого Деснянським районним судом м. Києва 02.09.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 104732, 79 грн. матеріальної шкоди, витрати по проведенню авто технічного дослідженню у розмірі 1000 грн. судовий збір у розмірі 2633, 33 грн., всього 108366, 12 грн.

Надалі, 22.12.2020 в межах виконавчого провадження № 63831448 державним виконавцем Деснянського районного в державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Благовісним В.М. було винесено постанову про арешт коштів боржника.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

В силу положень статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 8 розділу VIII "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5,визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому, стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Таким чином, на законодавчому рівні не встановлено заборони чи будь-якого обмеження щодо накладення арешту на заробітну картку боржника.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19-ц.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять постанову про відкриття виконавчого провадження та супровідний лист про направлення її боржнику та стягувачу, і хоча доказів про вручення боржнику даної постанови матеріали справи не містять, вказана обставина не є забороною для державного виконавця вчиняти дії в рамках даного виконавчого провадження, а отже державний виконавець відкрив виконавче провадження та вчиняв подальші дії на законних підставах.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що постанова про про арешт коштів боржника від 22.12.2020 винесена державним виконавцем правомірно, в межах його повноважень та при наявності для того законних підстав, порушень в діях державного виконавця суд не вбачає, з огляду на що приходить до висновку про те, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благовісного Володимира Миколайовича, стягувач: ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали суду складений 15.03.2021.

Суддя: