Справа № 487/6742/21
н/п 2-о/490/243/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року місто Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 законного представника недієздатного ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловік та дружина, заінтересовані особи - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Валієва Валерія Валеріївна, Миколаївська міська рада,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє від імені недієздатного ОСОБА_2 , як його законний представник звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з даною заявою, в якій просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.10.2021 року справу передано за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва на підставі п. 1 ст. 27 ЦПК України за місцем реєстрації ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, має особа, для якої підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів має значення з метою охорони її прав, свобод та інтересів або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 4 постанови від 31 березня 1995року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора.

За приписами ч.1 ст. 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2 для встановлення факту його спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 .

У вказаній справі заявником, що прагне встановити факт для подальшого отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, є ОСОБА_2 , місце проживання якого і є визначальним згідно зі ст. 316 ЦПК України, при вирішенні питання про територіальну підсудність справи.

ОСОБА_1 , хоча і звернулася до суду із даною заявою, але діє, при цьому, не як заявник, бо не має самостійної мети встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю, і власного інтересу до заявлених вимог у справі.

Наявність у законного представника процесуальних прав, не переводить представника у статус заявника у даній справі та не підміняє його.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва, місцем реєстрації ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , що знаходиться на території Заводського району.

Окрім того, частиною першою 1 ст. 30 ЦПК України встановлено виключну підсудність для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, які пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

За змістом ч. 1 ст. 294 ЦПК України суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів саме заявника.

У відповідності до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для передачі вказаної справи за підсудністю до належного суду, яким є Заводський районний суд м.Миколаєва.

Спори між судами про підсудність згідно ст.32 ЦПК України не допускаються.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 31, ч. 9 ст. 187, 294, 316 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Матеріали заяви ОСОБА_1 законного представника недієздатного ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловік та дружина, заінтересовані особи - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Валієва Валерія Валеріївна, Миколаївська міська рада передати на розгляд за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня постановлення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова