Провадження № 2/643/942/21
10.03.2021 року Московський районний суд м. Харкова, в складі:
головуючого - судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання -Хотян К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що йому на підставі договору дарування від 27.09.1996 року належить квартира АДРЕСА_1 . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: він, його колишня дружина ОСОБА_2 та їх повнолітня донька ОСОБА_3 . Однак відповідачі не проживають в даному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідачі не сплачують комунальні платежі. В утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають, мають власне житло в м. Києві, де постійно проживають. З 2010 року він постійно проживає у квартирі із дружиною ОСОБА_4 та їх спільними дітьми. Факт реєстрації відповідачів порушує його право на вільне розпорядження і користування майном.
Ухвалою суду від 21.07.2020 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.
Ухвалою від 05.11.2020року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Зі згоди представника позивача, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України.
Суд, допитавши свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в порядку ч.4 ст.240 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 27.09.1996 року належить квартира АДРЕСА_1 .
Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 24.06.2020року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно повідомлення Московського ВП ГУНП в Харківській області від 05.11.2020року, згідно наявних облікових даних Московського ВП ГУНП в Харківській області інформація щодо перешкоджання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 01.01.2020року по 10.11.2020року в Московський ВП ГУНП в Харківській області не надходила.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.11.2016року, шлюб зареєстрований 14.02.1992року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, позивач ОСОБА_1 07.05.2020року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 .

З копій свідоцтв про народження вбачається, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є спільні діти: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до копії повідомлення КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-Садок) №366 Комбінованого типу Харківської міської ради» №01-43/33 від 03.02.2020року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвідував КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-Садок) №366 Комбінованого типу Харківської міської ради» з 01.09.2014 року по 31.08.2017року. Дитина мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №13» від 18.05.2011року, наданої ОСОБА_4 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає дитина ОСОБА_1 , народжений зі слів матері вдома ІНФОРМАЦІЯ_6 . Дитина відвідана лікарем 05.05.2011року.

З копії виписки із медичної картки амбулаторного хворого КНП «Міська поліклініка №11» Харківської міської ради ОСОБА_4 від 04.02.2020року, що місце проживання хворої ОСОБА_4 вказано: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що він є сусідом позивача. У квартирі АДРЕСА_1 проживає позивач ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_4 , їх діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Відповідачі це колишня дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_11 , та їх донька ОСОБА_12 , вони вже давно не живуть у квартирі позивача.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що позивач ОСОБА_1 її знайомий, вони підтримують дружні відносини, вона буває часто у нього вдома. Відповідачі у квартирі АДРЕСА_1 не проживають приблизно з 2004року. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що вони живуть у Києві.

Судові повістки про виклик до суду направлялись відповідачам за адресою їх реєстрації та відомого позивачу адресою їх проживання, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що свідчить також про їх не проживання.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживають понад рік, домовленостей щодо збереження права на користування житлом між сторонами немає, що дає суду на підставі ст. 405 ЦК України визнати їх такими, що втратили право користування квартирі АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 200, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 / до ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 /, ОСОБА_3 / АДРЕСА_1 / про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 10.03.2021року.

Суддя: Т.М.Довготько