Справа № 487/2348/20
Провадження № 2/487/295/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретарів судового зсідання Дорош В.В., Сердюк (Колісниченко) В.М., Демиденко Н.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Щербакової А.О., представника відповідача АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (в режимі відеоконференції) Марущенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Щербаковою А.О., до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення суми,

04 травня 2020 року зазначена позовна заява залишена без руху.

25 травня 2020 року на виконання вимог ухвали позивачем подано уточнений позов, квитанцію про сплату судового збору, клопотання.

Позовна заява обґрунтована тим, що 01 серпня 2019 року між АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та ОСОБА_1 було укладено контракт №222, згідно якого ОСОБА_1 призначається на посаду директора ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на термін з 01 серпня 2019 року до 01 серпня 2020 року. 06 листопада 2019 року АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» наказом №197 тимчасово відсторонило від виконання обов`язків ОСОБА_1 з 06.11.2019 по 04.12.2019 р. 12.11.2019 наказом № 181 було винесено догану, яка скасована Центральним районним судом м. Миколаєва 21.02.2020 року № 490/10023/19. 17.03.2020 АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» винесено наказ № 59-ВК про дострокове розірвання контракту від 01.08.2019 №222 та звільнення ОСОБА_1 з посади за невиконання умов контракту (п. 8 ст. 36 КЗпП України). Підставою для звільнення у наказі зазначено: погодження АТ «ДАК «Автомобільні дороги України»; фінансова звітність за 9 місяців 2019 року та ІІІ квартал 2019 року; рішення правління Компанії від 06.12.2019 року №54; пункти 2.1, 3.13, 3.5, 4.8, 4.9, 6.2, 6.3, 7.1 (пп.22 та 23), 8.5, 8.14, 8.15, 8.19, 8.21 Статуту ДП «Миколаївський облавтодор»; п.1, 6,7,8,11, пп. «в» п.22, пп. «а», «в», 2г», «д», «л», «м», «р» п. 23 контракту від 01.08.2019 року №222. Станом на 01.08.2019 року заступником начальника Заводського ВДВС міста Миколаїв Щербатюком А.І. винесено постанови про арешт майна боржника ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «ДАК «Автомобільні дороги України». Таким чином ОСОБА_1 не мав можливості виконувати зобов`язання зі сплати податків, зборів та інших платежів та виплати заборгованості із заробітної плати. Окрім цього в наказі є посилання на аналіз фінансової звітності за ІІІ квартал 2019 року, однак у цьому кварталі ОСОБА_1 керував підприємством лише два місяці, окрім цього знаходився на лікарняному по 16 березня 2020 року. В наказі про звільнення не зазначено в чому конкретно полягали порушення трудового законодавства, посадових обов`язків або інших підвідомчих нормативних актів з боку позивача, коли мало місце таке порушення та виконання ним повноважень щодо відсутності у здійсненні контролю та здійсненням обов`язкових платежів до бюджету по сплаті податків та зборів. ОСОБА_1 було звільнено наступного дня після закінчення лікарняного та у період карантину. Такі дії відповідача призвели до душевних страждань, в умовах карантину неможливо знайти роботу. У зв`язку з викладеним просила визнати наказ АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» №59-ВК від 17.03.2020; стягнути з ДП «Миколаївський облавтодор» середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 150 000 грн; стягнути з АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та ДП «Миколаївський облавтодор» судові витрати.

27 травня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, витребувано докази у відповідачів.

19 червня 2020 року представником позивача подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої, представник позивача просить: визнати наказ АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» №59-ВК від 17.03.2020 незаконним та скасувати його; поновити на посаді директора ДП «Миколаївський облавтодор», стягнути з ДП «Миколаївський облавтодор» середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 150 000 грн; стягнути з АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та ДП «Миколаївський облавтодор» судові витрати; продовжити строк позовної давності.

01 липня 2020 року прийнято уточнену позовну заяву.

02 вересня 2020 року на виконання вимог ухвали суду представником АТ ДАК «Автомобільні дороги України» надано витребувані судом документи.

02 вересня 2020 року представником АТ ДАК «Автомобільні дороги України» подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив мотивований тим, що посилання Позивача в уточненому позові на Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників не може братися судом до уваги, оскільки в примітках до Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 р. чітко вказано, що це Положення не поширюється на керівників підприємств державної форми власності. ДП «Миколаївський облавтодор», яке очолював Позивач, за своєю сутністю є державним підприємством, що діє на основі державшої власності, переданої йому засновником у господарське відання.

Твердження ОСОБА_2 про те, що в наказі Компанії від 17.03.2020 № 59-ВК «не зазнчено в чому саме полягали порушення трудового законодавства, посадових обоє язків або підвідомчих нормативних актів з боку позивача, коли мало місце таке порушення...» відповідач вважає таким, що не відповідає дійсності та є необгрунтованим, оскільки: 17.03.2020 достроково розірвано контракт від 01.08.2019 № 222, що укладений із директором ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_1 та звільнено останнього з посади директора за невиконання умов контракту (п. 8 ст. 36 КЗпП України).

Аналіз фіїїансової звітності ДП «Миколаївський облавтодор» за 9 місяців 2019 року, у числі за III квартал, що зафіксовано в Службовій записці начальника відділу економіки, планування та фінансів Компанії Жураковської М.І. (додаток 2), на підставі наданої підтприємством фінансової звітності показав наступне: Обсяг доходу від реалізації виконаних ДП «Миколаївський облавтодор» власними силами робіт, продукції, послуг за 9 місяців 2019 року склав 56,6 млн грн. (сума рядків першого розділу розшифровки до Форми 2 за 9 місяців без врахування робіт виконаних субпідрядними організаціями з урахуванням податку на додану вартість, а саме (821+38197+5357+887+861+804) + 20% ПДВ ), у тому числі за III квартал 2019 року обсяг доходу від власної діяльності склав 7,1 млн. грн, що менше ніж в середньому за І і II квартали поточного року. За жовтень 2019 року дохід від реалізації виконаних власними силами робіт, продукції склав 2,6 млн. грн. Це свідчить про відсутність позитивної динаміки в нарощуванні обсягів виконання робіт та надання послуг. Валовий збиток від виробничої діяльності ДП «Миколаївський облавтодор» за 9 місяців 2019 року склав 4,5 млн грн. (рядок 2095 Консолідованого звіту про фінансові результати за 9 місяців 2019 р.), у тому числі за III квартал - 5,2 млн грн, у той час як за 6 місяців 2019 року був отриманий валовий прибуток 722 тис грн. Штрафні санкції та виконавчий збір за 9 за III квартал збільшились на 1,7 млн грн. Чистим фінансовим результатом роботи дочірнього підприємства за 9 місяців 2019 року є збиток у сумі 16,6 млн. грн., у т.ч. за III квартал збитковість збільшилась на 8,1 млн. грн. Так, за II квартал підприємством отримано збитків 7,3 млн. грн. На підприємстві не забезпечено своєчасну виплату заробітної плати працівникам, заборгованість зросла, сплату податків та обов`язкових платежів. За III квартал 2019 року погіршився фінансовий стан ДП «Миколаївський облавтодор». Дефіцит грошових коштів зріс на 6,5 млн грн і на 30.09.19 становить 53,4 млн грн, коефіцієнт поточної ліквідності зменшився з 0,393 до 0,349.

Основним показником, що характеризує фінансовий стан підприємства є коефіцієнт поточної платоспроможності (ліквідності), який обраховується шляхом ділення підсумку розділу ІІI активу балансу на підсумок розділу III пасиву балансу (може обраховуватись за показниками по ПСБО і по МСФЗ.

В даному випадку спостерігалося зменшення вказаного показника, не зважаючи на те, згідно п. 1.2. додатку до Контракту розмір вказаного показника зафіксований на рівні не менше 0,514. За III квартал 2019 р = 0,349 у III кварталі 2020 року, за II квартал 2019 р = 0,393 у II кварталі 2020 року.

Отже на відміну від взятих Позивачем зобов`язань згідно контракту, спостерігається погіршення матеріального стану підприємства.

Також, виявлено збільшення дефіциту грошових коштів, що свідчить про неефективну роботу підприємства. Дефіцит грошових коштів зріс на 6,5 млн. грн. тобто необгрунтовано нарощені зобов`язання підприємства.

Про фінансовий стан ДП «Миколаївський облавтодор» за даними фінансової звітності за ІІІ квартал 2019 року та за даними поточної управлінської звітності за жовтень-листопад 2019 начальник відділу економіки, планування та фінансів Компанії ОСОБА_3 також доповідала на засіданні Правління Компанії, яке відбулось 06.12.2019 та на якому були присутні всі члени Правління.

За результатом доповіді т.в.о. голови правління Компанії виніс на голосування пропозицію визнати незадовільною за підсумками III квартал 2019 року роботу директора ДП «Миколаївський облавтодор» ОСОБА_1 .

За результатом голосування членами Правління було ухвалено визнати незадовільною за показниками III кварталу 2019 року роботу директора ДП «Миколаївський облавтодор» ОСОБА_1 за результатом чого складено протокол № 54.

Окресленими діями директор ДП «Миколаївський облавтодор» ОСОБА_1 допустив неналежне виконання обов`язків керівника підприємства, що є порушенням вимог п.п. 1, 6 та 8 контракту, укладеного між ним та керівником Компанії.

Обов`язків ОСОБА_1 не виконано, в результаті чого допущено: - невиконання наказів і доручень Компанії; - невиконання дочірнім підприємством зобов`язань зі сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, наявність заборгованості з виплати заробітної плати працівникам підприємства;- незабезпечення мінімізації непродуктивних витрат, економічних втрат;- прийняття управлінських рішень, що призвели до матеріальних втрат та негативних наслідків для підприємства; - незабезпечення необхідного для ефективної фінансово-господарської діяльності дочірнього підприємства обсягу замовлень на його продукцію (товари, роботи, послуги), у тому числі на роботи з поточного ремонту та експлуатаційного утримання доріг місцевого значення, а для інших замовників.

Відповідно до п. 11 контракту Компанія звільняє керівника відповідно до законодавства та цього контракту.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставами для припинеення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Пункт 23 контракту передбачає, що керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи Компанії до закінчення терміну його дії у разі: одноразового чи сисматичного порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки; у разі невиконання дочірнім підприємством зобов`язань зі сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, з виплати заробітної плати працівникам; у випадку порушення, неповного, несвоєчасного та/або неналежного виконання обов`язків керівника, передбачених цим контрактом.

З огляду на все зазначене, за невиконання п.п. 1, 6, 7, 8 контракту від 01.08.2019 № 222, а саме: порушення вимог статуту; невиконання наказів і доручень Компанії; невиконання ключових показників ефективності згідно з додатком до контракту; невиконання дочірнім підприємством зобов`язань зі сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, наявність заборгованості з виплати заробітної плати працівникам підприємства; незабезпечення мінімізації непродуктивних витрат, економічних втрат; прийняття управлінських рішень, що вели до матеріальних втрат та негативних наслідків для підприємства, й було достроково розірвано такий контракт з Позивачем.

Відповідно прийнято наказ Компанії від 17.03.2020 № 59-ВК, який містить вказане вище обґрунтування та в якому чітко вказані підстави дострокового розірвання контракту з ОСОБА_1 з посиланням на норми укладеного з ним контракту та Статуту ДП «Миколаївський облавтодор».

Окрім цього представник відповідача акцентує увагу, що відповідно до правової позиції у справі № 6-156цс12, викладеної у постанові Верховного України від 26 грудня 2012 року, на контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршуюгь становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Таким чином, виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх івідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їх права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену рмами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави зірвання договору.

Згідно із п. 8 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору передбачено умови, зазначені у контракті.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми рипиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України підстави, передбачені контрактом, є самостійною іставою припинення трудового договору, а його розірвання з підстав передбачених контрактом не є дисциплінарним стягненням, а тому врахування ступеня тяжкості вчиненого проступку працівником і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника при розірванні контракту не повинні враховуватись та відповідно доводитись при розгляді трудових спорів. Аналогічної позиції дотримується Верховний суд України, що висвітлено в ухвалі від 09.06.2010р. № 6-6884св10, постанові від 22.02.2017р. у справі за № 6-86цс17.

Отже, припинення трудового договору з підстав, передбачених контрактом не відноситься до дисциплінарних стягнень, а тому правила КЗпП України, які визначають підстави та порядок притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності не застосовуються.

Представник відповідача вважає, що не заслуговує на увагу посилання позивача, на те, що у зв`язку із винесенням Заводським відділом державної виконавчої служби м. Миколаїв головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Щербатюком А.І. постанови про арешт майна боржника ДП «Миколаївський облавтодор», він не мав можливості виконувати зобов`язання зі сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів та виплати заборгованості із заробітної плати працівникам, оскільки: по-перше, доказів наявності такої постанови Позивачем не надано, як і не обґрунтовано яким чином такий арешт перешкоджав здійснювати розрахунки. Також, Позивачем не надано доказів того, що ним вчинялися дії для такого погашення; по - друге, зобов`язання зі сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів та виплати заборгованості із заробітної плати працівникам є першочерговими платежами, та коштами на які не може накладатися арешт.

Крім того, факт порушення умов контракту Позивачем не заперечується, а як слідує із правової позиції Верховного суду викладеної у Постанові від 10.08.2018 р., по справі №463/3091/15 «з врахуванням особливостей контрактної форми удового договору, наявність чи відсутність вини не є визначальним для припинення дії контракту. Визначальним у даному випадку є сам факт порушення, а встановлена вина керівника, лише додатково підтверджує законність оскаржуваного наказу.»

До того ж, з огляду на зазначене, твердження ОСОБА_1 про те, що він знаходився на посаді директора ДП «Миколаївський облавтодор» лише два місяці ІІІ-го кварталу 2019 року (серпень, вересень) не може братися судом до уваги, оскільки, крім іншого, відповідно до контракту було встановлено підвищену відповідальність керівника підприємства, на що останній погодився шляхом підписання контракту від 01.08.2019 № 222.

Вважають, що вимоги Позивача щодо відшкодування останньому моральної шкоди та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не можуть бути задоволені з огляду на наступне: підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи викладене та відсутність факту порушення прав Позивача, кільки звільнення останнього проведено з додержанням норм чинного законодавства України, вимоги щодо відшкодування моральної шкоди та стягнення середнього заробітку чшс вимушеного прогулу не підлягають задоволенню.

Вимога Позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, на думку представника відповідача, не може бути задоволена судом щей з огляду на наступне: позивачем разом з уточненим позовом від 25.05.2020 подано розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, здійснений на підставі довідки ДП «Миколаївський облавтодор» від 19.05.2020 № 12/412, яку також подано з уточненим позовом.

Але, така довідка містить суми заборгованості зі сплати заробітної плати та середньоденну заробітну плату за 2 місяці - вересень, жовтень 2019 року.

При цьому, по-перше наказ Компанії № 59-ВК про дострокове розірвання контракту від 01.08.2019 № 222, укладеного з директором ДП «Миколаївський облавтодор» ОСОБА_1 датований 17.03.2020, тобто суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відповідно вищезазначених норм законодавства, обчислюються виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи Позивача - січень, лютий 2020 року.

По-друге, не вбачається, які суми заробітку Позивача використовуються з врахуванням податків й інших обов`язкових платежів чи без такого врахування. Якщо буде взято за основу суми вказані у довідці від 19.05.2020 № 12/412, то у подальшому це призведе до подвійної сплати Відповідачем 2, як роботодавцем, податків й інших обов`язкових платежів.

Так, Позивачем не зазначено розмір заробітної плати останнього за останні два календарних місяці роботи перед звільненням, не зазначено заробіток за місцем нової роботи, в разі перебування на роботі, одержану допомогу по тимчасовій непрацездатності (якщо така мала місце бути), вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю (якщо таке мало місце бути), не наведено розрахунок, з якого можливо визначити розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу тощо, відповідно вимога про стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу має бути залишена без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» вважає, що оспорюваний наказ про дострокове розірвання контракту, укладеного з Позивачем, є законним обґрунтованим, відповідно позовна заява ОСОБА_1 є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

15 вересня 2020 року ухвалою суду витребувано з АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» належним чином засвідчену копію погодження Держаного агентства автомобільних доріг України на звільнення ОСОБА_1

01 жовтня 2020 року на виконання вимог ухвали надано копію погодження Укравтодору на звільнення ОСОБА_1

09.12.2020 до суду надійшло пояснення до позовної заяви представника АТ «ДАК «Автомобільні дороги України», відповідно до якого, відповідач зазначає, що укладаючи контракт позивач погодився з його умовами у тому числі з підвищеною відповідальністю за порушення його умов. Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання. Таку позицію підтримав і Конституційний Суд України, який у своєму рішенні у справі щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України зазначив, що незважаючи на ці та інші застереження, що містяться в Кодексі законів про працю та інших актах трудового законодавства і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це, як правило, тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність поаиівника, додаткові підстави розірвання договору тощо. Звільнення позивача відбулось на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, таке звільнення не носить характеру дисциплінарного стягнення, а є звільненням за невиконання умов трудового контракту, а тому відсутня необхідність встановлення обставин, які передбачені диспозицією статті 41 КЗпП України.

Подібний висновок щодо звільнення керівника підприємства, що є у державній власності, викладений Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 235/774/18 (провадження № 61-47942св18) та відносно керівника дочірнього підприємства Компанії у постанові Верховного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 701/1088/17-ц (провадження № 61-39873св18).

Отже, висновками Верховного суду спростовуються доводи позивача про порушення Відповідачем 1 вимог чинного законодавства.

Аналіз фінансової звітності ДП «Миколаївський облавтодор» за 9 місяців 2019 року, у тому числі за III квартал, показав зниження всіх показників фінансової звітності. Жодних письмових звітів, пояснень про причини їх невиконання та заходів, які будуть вжиті для їх подальшого виконання з вказівкою конкретних строків їх здійснення подано не було.

На відміну від взятих Позивачем зобов`язань згідно контракту, спостерігається погіршення матеріального стану підприємства. Також, виявлено збільшення дефіциту грошових коштів, що свідчить про неефективну роботу підприємства.

Вказане вище свідчить про порушення ОСОБА_1 обов`язку передбаченого п. 7 Контракту від 01.08.2019 № 222 - Керівник зобов`язується забезпечити виконання ключових показників ефективності згідно з додатком (додатками) до цього контракту.

Окресленими діями директор ДП «Миколаївський облавтодор» ОСОБА_1 допустив неналежне виконання обов`язків керівника підприємства, що є порушенням вимог п.п. 1, 6, 7 та 8 контракту, укладеного між ним та керівником Компанії.

З огляду на все зазначене, за невиконання п.п. 1, 6, 7, 8 контракту від 01.08.2019 № 222 й було достроково розірвано такий контракт з Позивачем. Відповідно прийнято наказ Компанії від 17.03.2020 № 59-ВК, який містить вказане вище обґрунтування та в якому чітко вказані підстави дострокового розірвання контракту з ОСОБА_1 з посиланням на норми укладеного з ним контракту та Статуту ДП «Миколаївський облавтодор».

Враховуючи викладене та відсутність факту порушення прав Позивача, оскільки звільнення останнього проведено з додержанням норм чинного законодавства України, вимоги щодо відшкодування моральної шкоди та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню.

Отже, АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» вважає, що оспорюваний наказ про дострокове розірвання контракту, укладеного з Позивачем, є законним та обґрунтованим, відповідно позовна заява ОСОБА_1 є необгрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим керуючись ст. ст. 21, п.8 ст. 36 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 81,128,257 розділом XII «Прикінцеві положення» ЦПК України,

18 грудня 2020 року до суду надійшли аналогічні пояснення представника відповідача.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в ньому, просив задовольнити. Додатково пояснив, що у п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року №12-рп/98 зазначено, що контракт як особлива форма трудового договору повинен спрямовуватися на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівника, враховуючи його індивідуальні здібності й професійні навички, його правову і соціальну захищеність. Умови контракту, які погіршують становище працівника порівняно з чинним законодавством, угодами і колективним договором, вважаються недійсними (стаття 9 КЗпП України). Отже контракт, як форма трудового договору не може використовуватися для умисного звуження прав працівника і умови, які зазначаються у контракті мають бути такими, що можуть бути виконаними, а не надуманими. Так, відповідач наполягає, що контракт розірвано, а позивача звільнено з посади у зв`язку з невиконанням позивачем п.п. 1, 6 та 8 Контракту і вказує, що це не було дисциплінарним стягненням, а просто встановлено недосягнення тих завищених цілей - економічних показників, які б мав згідно укладеного контракту досягнути позивач. Однак ефективність, про яку йдеться у вищевказаних пунктах 1, 6 та 8 Контракту та про яку вказує відповідач, є оціночним поняттям та не має об`єктивних критеріїв для її визначення. Тому її визначення має враховувати також обставини, у яких знаходилося підприємство на момент призначення позивача на посаду.

Укладаючи з позивачем контракт, відповідач не повідомив його про реальний стан підприємства, яке було не лише на межі банкрутства, а фактично банкрутом, виконавчою службою арештовані рахунки та майно підприємства, що фактично блокувало його роботу. Більш того, 02.08.2019 року було видано наказ про санацію підприємства, що свідчить про його безумовну неплатоспроможність.

Отже, наведені у наданому відповідачем звіті, ніби то позитивні дані отриманих доходів протягом першого півріччя 2019 року, не відображають ефективності роботи підприємства, оскільки за результатами такої ніби то «ефективної» роботи виконавчою службою було накладено арешт на рахунки та майно підприємства та 02.08.2019 року Вищим органом засновника підприємства прийнято рішення про банкрутство в порядку ст. 94 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Вказане безумовно свідчить про неплатоспроможність підприємства на момент призначення позивача на посаду керівника. Ця неплатоспроможність виникла внаслідок існування простроченої заборгованості, яка не сплачувалася та нарощувалася підприємством тривалий час задовго до призначення позивача.

Незважаючи на це, в найскладніших умовах позивачем вживались управлінські заходи, які дозволили працювати підприємству та отримувати доходи, поступово сплачуючи існуючу заборгованість, у тому числі з виплати заробітної плати, податків, зборів та інших платежів.

Отримання прибутку в умовах повної неплатоспроможності підприємства та в умовах арештованих рахунків і майна - це вже доказ здійснення високоприбуткової діяльності, ефективного використання та збереження майна та мінімізації непродуктивних витрат та економії втрат підприємства.

За час перебування позивача на посаді керівника підприємства ним не було прийнято жодного хибного управлінського та господарського рішення. Не розривались прибуткові господарські договори, не вибуло із власності та володіння підприємства ліквідне майно, не припинено господарську та підприємницьку діяльність. Більш того, протягом серпня та вересня 2019 року середні показники доходності підприємства у розрахунку на місяць не зменшилися у порівняння з попереднім півріччям 2019 року.

Аналізуючи показники ІІІ кварталу відповідач не враховує того факту, що позивач призначений на посаду 01.08.2019 року, у зв`язку з чим не відпрацював повний квартал, а лише два місяці з трьох. При цьому ефективність цих 2-х місяців відповідачем не аналізувалась та не враховувалась при прийнятті рішення про розірвання контракту. Тобто причиною звільнення стало те, що невдалі управлінські рішення та прорахунки у веденні господарської діяльності попереднього керівництва підприємства, допущені до призначення позивача на посаду, безпідставно враховувались як недоліки роботи позивача, що є незаконним та несправедливим.

Саме це вплинуло на загальну результативність третього кварталу 2019 року.

Відповідач наводить певні цифри та розрахунки, порівнюючи перше півріччя 2019 року та третій квартал 2019 року, у якому позивач відпрацював лише 2 місяці. При цьому відповідач вказує на «відсутність позитивної динаміки». Однак п.п. 1, 6 та 8 Контракту, на які відповідач послався при розірванні контракту зі мною, не передбачають обов`язку забезпечення «позитивної динаміки», а пункт 7, у якому сторони передбачили Додаток №1, де визначили конкретні економічні показники, у наказі про звільнення не зазначений. Вказане свідчить про те, що претензій до виконання вказаного пункту немає.

Відповідач вказує, що згідно звіту за 9 місяців підприємство відобразило валовий збиток, тоді, як за 6 місяців у звітності було відображено валовий прибуток. Це не свідчить про ефективність або неефективність роботи керівника. Це свідчить про те, що звітність за перше півріччя не відображала реальний економічний стан підприємства, що підтверджується накладеними арештами на рахунки підприємства та прийняття наказу Державного агентства автомобільних доріг України №269 від (Вищий орган Засновника підприємства) 02.08.2019 року Про звернення керівника дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство боржника з метою проведення керівником процедури санації.

Відповідач вказує про збільшення штрафних санкцій та суми виконавчого збору, які накладені на підприємство у третьому кварталі 2019 року. Однак це пов`язано з відкритим виконавчого провадження проти підприємства (ВП №59659381 від 29.07.2019 року), яке було відкрите через недбале управління підприємством у попередніх періодах, які ніби то за твердженням відповідача мали так звану «позитивну динаміку».

Також відповідач зазначає, що у третьому кварталі збитковість підприємства збільшилася на 8,1 млн. грн., тоді як у другому кварталі 2019 року лише на 7,3 млн. грн.

Вказане, по-перше, спростовує позицію відповідача про прибутковість роботи підприємства у першому півріччі 2019 року, а по-друге така збитковість пояснюється результатами зростання заборгованості у тому числі за штрафними санкціями та сумами виконавчого збору, через неналежне управління підприємством у попередні періоди.

Отже дії позивача, як керівника підприємства за вищевказаних умов підтверджують належне виконання п.п. 1, 6 та 8 Контракту, положення яких є оціночними і мають сприйматися з урахуванням реальних обставин, у яких опинилося підприємства.

Укладаючи Контракт сторони розуміли оціночний характер вищевказаних положень п.п. 1, 6 та 8 Контракту. Саме тому у п. 7 цього ж Контракту сторони передбачили, що Керівник зобов`язується забезпечити виконання ключових показників ефективності згідно з додатком (додатками) до цього контракту.

Відповідно до Додатку №1 до Контракту сторони погодили завдання та ключові показники ефективності на 2019 рік. При цьому сторони розуміли, що дохід підприємства багато в чому залежить від періодів, які мають істотні коливання протягом звітного року, у зв`язку з чим порівняння економічних показників мають здійснюватися з тими самими періодами попередніх років, наприклад 3 квартал 3019 року має порівнюватися з 3 кварталом 2018 року.

Так, відповідно до п. 1.1. Додатку №1 до Контракту чистий фінансовий результат за 2019 рік мав бути не менший за чистий фінансовий результат попереднього року.

Отже, оцінка ефективності мала бути здійснена за результатами 2019 року у порівнянні з показниками попереднього року.

Крім того, при порівнянні квартальних показників слід враховувати відпрацьований на посаді час. У даному випадку порівнюючи економічні показники 3 кварталу 2019 року з показниками першого півріччя 2019 року, відповідач не враховував того, що позивач призначений на посаду лише 01.08.2019 року та працював лише 2 місяці - серпень та вересень у 3 кварталі 2019 року. Особливу увагу слід приділити тому, що у відзиві відповідач вказує, що коефіцієнт поточної ліквідності за 3 квартал 2019 року у порівнянні з 2 кварталом 2019 року зменшився з 0,393 до 0,349.

Однак у Додатку №1 мова йде про коефіцієнт платоспроможності підприємства і на момент призначення позивача на посаду реальний коефіцієнт платоспроможності дорівнював «0» через арешт рахунків підприємства, що у свою чергу зумовило прийняття наказу Державного агентства автомобільних доріг України №269 від (Вищий орган Засновника підприємства) 02.08.2019 року Про звернення керівника дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство боржника з метою проведення керівником процедури санації.

Було підготовлено план Санації, який погодили кредитори, заборгованість перед ними складала більш 50 відсотків загального боргу Підприємства.

10.10.2019 - заява про відкриття провадження у справі про банкрутство в порядку ст. 94 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

01.11.2019 - ухвала Господарського суду Миколаївської області про залишення заяви без руху. Якою надано заявнику строк для приведення заяви у відповідність до Кодексу України з процедур банкрутства.

06.11.2019 - ОСОБА_1 відсторонено від займаної посади на час перевірки.

22.11.2019 - ухвала Господарського суду Миколаївської області про повернення заяви про банкрутство в порядку ст. 94 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

З цього можливо зробити висновок, що Засновник підприємства, свідомо відсторонив з посади Директора ОСОБА_1 , щоб не виконувати наказ Державного агентства автомобільних доріг України №269 від (Вищий орган Засновника підприємства) 02.08.2019 року Про звернення керівника дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство боржника з метою проведення керівником процедури санації. Який би надав можливості оздоровлення Підприємства після проведення керівником процедури санації.

Відповідачу було відомо про ці обставини, а тому у нього не було підстав посилатися на п. 7 Контракту, оскільки не було факту невиконання позивачем погоджених при укладенні контракту фінансово-економічних показників.

Тому відповідачем було обрано інші пункти контракту з загальними - оціночними характеристиками.

Щодо тверджень відповідача про невиплату заробітної плати слід звернути увагу, що така невиплата карається у кримінальному та адміністративному порядку. Однак відсутні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаним фактом. Також відсутні кримінальні провадження за ст. 175 КК України. Позивачу з цього приводу навіть не оголошено догану. Вказане свідчить, що позивачем не допускались винні протиправні дії, які полягали у безпідставній невиплаті заробітної плати.

Якщо мова йде про несплату податків та зборів, інших обов`язкових платежів, то відсутні кримінальні провадження за ст.ст. 212, 212-1 КК України або постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за цими фактами.

Позивачем за час роботи на посаді керівника підприємства не допущено порушень вимог законодавства та не було допущено порушень контракту, у тому числі в частині погоджених сторонами показників ефективності роботи підприємства.

Відповідачем також не дотримано порядку розірвання контракту та відповідно звільнення позивача з посади керівника підприємства.

Так згідно п. 8.4. статуту підприємства звільнення керівника можливе лише за умови погодження цього питання з вищим органом засновника, яким є Служба автомобільних доріг (Укравтодор). Відповідач надає погодження Укравтодору від 03.12.2019 року.

Однак вказане погодження було використане для видачі наказу про звільнення від 06.12.2019 року №153-ВК і не могло бути використане при видачі наказу відповідача №59-ВК від 17.03.2020 року про звільнення позивача. Тобто видали 2 накази про звільнення позивача, а погодження на звільнення було отримано лише один раз, що є порушенням вимог п. 8.4. статуту підприємства.

Крім того не дотримано форму погодження. Таке погодження має бути у формі розпорядчого документу, а саме наказу.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні позовній заяві. Додатково пояснила, що Селидівський міський суд Донецької області розглядав позов ОСОБА_4 до АТ «ДАК «Автомобільгі дороги України» про поновлення на роботі, в якому зазначено, що 23.04.2020 начальник управління внутрішнього аудиту та моніторингу АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» по дав на ім`я т.в.о. голови правління доповідну записку в якій зазначив, що на даний час колишній директор ДП «Миколаївський облавтодор» ОСОБА_1 оскаржує своє звільнення в судовому порядку, і за умови задоволення його позовних вимог, Компані може понести збитки. Крім цього зазначив про доцільність прискорення розгляду матеріалів перевірки Правлінням Компанії та прийняття відповідного рішення щодо оцінки діяльності ОСОБА_1 з метою отримання достатніх підстав для розірвання контракту з ОСОБА_1 спираючись на результати перевірки. Зазначене свідчить, що на момент звільнення ОСОБА_1 перевірку не було проведено. Також заявила, що докази розміру судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Представник ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в судвому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючи на обставини, викладені у відзиві на позов та поясненнях. Додатково пояснила, що термін дії Контракту закінчився у серпні 2020 року, тому і з цих підстав позивач не може бути поновлений на роботі. Посилання позивача на відсутність посилання у наказі про звільнення на п. 7 не відповідає дійсності, оскільки такий пункт є у наказі. Посилання представника позивача на рішення Селидівський міський суд Донецької області не може прийматись, оскілька таке рішення скасоване судом апеляційної інстанції. Санація, на яку посилався позивач, не може свідчити про неплатоспроможність, оскільки вона передбачає, що підприємство може продовжувати роботу.Форма погодження може бути у будь-якій писмовій формі. Позивач не звертався з поясненнями щодо невиконання показників та пропозиціями щодо усунення. Щодо понесення судових витрат, представник позивача зазначила, що такі витрати повинні бути заявлені з першою заявою по суті.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01 серпня 2019 року Акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», іменоване далі Компанія, з одного боку, та ОСОБА_1 , іменований далі Керівник, з другого боку, уклали контракт № 222, який є особливою формою трудового договору, за умовами якого ОСОБА_1 призначається на посаду директора дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», на термін з 01 серпня 2019 року по 01 серпня 2020 року.

Укладений за згодою сторін контракт ОСОБА_1 підписав без зауважень та заперечень. Умови контракту, порядок його укладення не оспорював.

17 березня 2020 року наказом т.в.о. голови правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Д. Козловського 59-ВК, був достроково розірваний контракт від 01.08.2019 №222, укладений між позивачем та АТ «ДАК «Автомобільні дороги України», а позивача звільнено із займаної посади з 17 березня 2020 року за невиконання умов контракту (п. 6 ст. 36 КЗпП України); наказ Компанії від 06.12.2019 № 153-ВК визнано таким, що втратив чинність з 17 березня 2020 року.

Підставою для звільнення позивача стало: погодження Державного агентства автомобільних доріг України; фінансова звітність ДП «Миколаївський облавтодор» за 9 місяців 2019 року та ІІІ квартал 2019 року; рішення правління Компанії від 06.12.2019 № 54; пункти 2.1, 3.13, 3.5, 4.8, 6.2, 6.3, 7.1 (пп.22 та 23), 8.5, 8.14, 8.15, 8.19, 8.21 Статуту ДП «Миколаївський облавтодор»; п. 1,6,7,8,11, пп. «в» п. 22, пп «а», «в», «г», «д», «л», «м», «р» п. 23 контракту від 01.08.2019 № 222, укладеного із директором ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Автомобльні дороги України» ОСОБА_1 .

Позивач вважає такий наказ незаконним та таким, що підляга скасуванню, посилаючись на те, що: в наказі не зазначено в чому саме полягає невиконання умов контракту, коли таке невиконання мало місце; позивач не мав можливості виконувати зобов`язання зі сплати податків, борів та інших обов`язкових платежів та виплати заборгованості із заробітної плати у зв`язку з арештом рахунків; відповідачем не враховано, що пизивач перебував на посаді лише 2 місяці ІІІ кварталу; позивач вживав заходів які дозволили підтприємству працювати; погодження Державного агентства автомобільних доріг України застосовано до двох наказів про звільнення, окрім того, воно повинно бути у формі наказу.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України, Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до Глави XIX ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ КЗпП України, (в редакції на час звернення до суду), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, строк звернення до суду із зазначеним позовом не пропущений.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач серед іншого посилається на Положення про порядок укладання контракту при прийнятті (найманні) на роботу працівника, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170.

Однак, у примітках даного нормативного акту зазначено, що затверджене цією постановою Положення не поширюється на керівників підприємств державної форми власності.

Як убачається з постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 221 «Про утворення відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», прийнятої на виконання Указу Президента України від 08 листопада 2001 року № 1056 «Про заходи щодо підвищення ефективності управління дорожнім господарством України», засновником Компанії є держава в особі Державної служби автомобільних доріг; повноваження вищого органу управління покладаються на засновника Компанії; у державній власності закріплюються 100 відсотків акцій Компанії із забороною їх відчуження, використання для формування статутних фондів будь-яких суб`єктів господарювання, передачі в управління будь-яким особам та вчинення будь-яких дій, наслідком яких може бути відчуження цих акцій з державної власності, зокрема передача в заставу, до прийняття окремого рішення щодо приватизації Компанії; акціонерами Компанії є держава в особі Державної служби автомобільних доріг до прийняття в установленому порядку рішення про приватизацію Компанії.

За наведених обставин, оскільки засновник ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» є державним акціонерним товариством, 100 відсотків акцій якого належать державі, ДП як його дочірнє підприємство за своєю сутністю також є державним підприємством, адже діє на основі державної власності, переданої йому засновником у господарське відання, а відтак ОСОБА_1 є керівником підприємства державної форми власності, а тому зазначене ним Положення на нього не розповсюджується.

А тому, в цій частині суд погоджується з доводами представника АТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Питання про призначення керівника ДП вирішується відповідно до Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 р. N 203( далі Положення).

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами для припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Укладаючи контракт позивач погодився з його умовами у тому числі з підвищеною відповідальністю за порушення його умов. Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання.

Таку позицію підтримав і Конституційний Суд України, який у своєму рішенні від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України зазначивши, що незважаючи на ці та інші застереження, що містяться в Кодексі законів про працю та інших актах трудового законодавства і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це, як правило, тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору тощо.

Як зазначено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством (статті 36, 39-41 КЗпП).

Згідно з пунктами 16, 17 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 р. N 203, контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, установлених чинним законодавством. При розірванні контракту з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з пунктом 8 статті 36 КЗпП України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства.

Конституційний Суд України у Рішенні від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 визначив сферу укладення контракту, вказавши, що виходячи зі змісту частини третьої статті 21 КЗпП України «трудові контракти можуть укладатись у випадках, передбачених як законами, так і постановами Верховної Ради України, указами Президента України, декретами та постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими в межах їх повноважень. Нормативні акти Президента України як глави держави (стаття 102 Конституції України) і Кабінету Міністрів України як вищого органу у системі органів виконавчої влади (стаття 113 Конституції України) обов`язкові до виконання на території держави (статті 106 і 117 Конституції України), вони встановлюють загальнообов`язкові правила, мають універсальний характер і є складовою частиною законодавства України» (абзац четвертий пункту 4 мотивувальної частини).

Істотними умовами укладення контракту є передбачення строку його дії, підстав його припинення чи розірвання. Таким чином, контракт укладається на строк, який встановлюється за погодженням сторін та містить чітке зазначення, коли розпочинається строк дії контракту та коли він закінчується.

Звільнення позивача відбулось на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, таке звільнення не носить характеру дисциплінарного стягнення, а є звільненням за невиконання умов трудового контракту, а тому відсутня необхідність встановлення обставин, які передбачені диспозицією статті 41 КЗпП України.

Подібний висновок щодо звільнення керівника підприємства, що є у державній власності, викладений Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 235/774/18 (провадження № 61-47942св18).

За роз`ясненнями, викладеними у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Відповідно до п.6.2. Статуту ДП «Миколаївський облавтодор», зтвердженого 02 серпня 2019 року № 268, Посадовими особами підприємства є директор, його заступники, головний інженер, головний бухгалтер, члени дирекції (у разі її створення) та інші працівники, які мають статус посадової особи відповідно до законодавства та внутрішніх (локальних) документів Засновника та Підприємства.

Посадові особи Підприємства повинні діяти виключно в інтересах Підприємства з урахуванням інтересів Засновника, дотримуватись вимог законодавства, цтього Статуту, внутрішніх (локальних) документів Засновника та Підприємства (п. 6.3. Статуту).

Відповідно до п. 8.5. Статуту, з директором та кожним членом виконавчого органу Підприємства Засновник укладає трудовий договір (контракт), який визначає їх повноваження, умови діяльності, оплати праці та матеріального забезпечення відповідно до законодавства, цього Статуту, внутрішніх (локальних) документів і рішень Засновника.

Відповідно до п.8.14. Статуту, Директор діє в інтересах Підприємства та від імені Підприємства в межах, передбачених законодавством, цим Статутом, внутрішніми (локальними) документами і рішеннями Засновника, а також рішень дирекції Підприємства (у разі її утворення).

Директор (незалежно від виду виконавчого органу) несе персональну відповідальність за фінансово-економічний стан, результати фінансово-господарської діяльності Підприємства та виконання ним завдань Засновника в цілому. Члени дирекції несуть персональну відповідальність за стан Підприємства відповідно до їхніх функціональних повноважень (п. 8.15.).

Відповідно до п. 8.21. Статуту, Директор (член дирекції) несе відповідальність перед Підприємством за збитки, заподіяні Підприємству його протиправними (незаконними) і винними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Згідно п.п. 1,2 розділу 1 контракту від 01 серпня 2019 року № 222 ( далі Контракт), керівник зобов`язується безпосередньо і через апарат управління дочірнього підприємства здійснювати поточне керівництво підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження майна дочірнього підприємства, а Компанія зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Керівника. На підставі контракту виникають трудові відносини між Керівником дочірнього підприємства та Компанією.

Керівник підзвітний компанії у межах, встановлених законодавством, внутрішніми (локльними) документами Компанії, статутом дочірнього підприємства та цим контрактом (п.5 розділу 1 Контракту).

Керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво (управління) дочірнім підприємством, організовує його виробничо-господарську та іншу діяльність, забезпечує охорону праці, виконання мутита завдань діяльності дочірнього підприємства, передбачених законодавством, статутом дочірнього підприємства та цим контрактом. Керівник забезпечує складання в установленому порядку річного фінансового плану дочірнього підприємства та подає його на затвердження Компанії. Керівник подає в установленому порядку Компанії квартальну та річну фінансову звітність підприємства ( п.6 розділу 2 Контракту).

Згідно п. 7 Контракту, Керівник зобов`язується забезпечити виконання ключових показників ефективності згідно з додатком (додатками) до цього контракту.

За положеннями п.8 Контракту Керівник зобов`язаний:

- дотримуватись положень чинного законодавства України та забезпечити дотримання законодавства іншими працівниками дочірнього підприємства;

- знати, застосовувати і неухильно виконувати всі внутрішні (локальні) документи Компанії (накази, інструкції, положення, порядки, доручення тощо), незалежно від часу їх прийняття;

- своєчасно в повному обсязі і належним чином виконувати накази і доручення Компанії та/або Укравтодору, як вищого органу управління Компанії, а також забезпечувати ефективне використання коштів підприємства;

- забезпечувати ефективне викристання коштів дочірнього підприємства;

- забезпечити надання Компанії повної та достовірної інформації щодо фінансово-господарської діяльності дочірнього підприємства, прийняття кадрових рішень, створення умов для ефективного внутрішнього контролю;

- забезпечити дотримання дочірнім підприємством вимог податкового законодавства України, у т.ч. своєчасну і повну сплату податкових зобов`язань, зборів та інших обов`язкових платежів до державного бюджету України, місцевих бюджетів;

- не допускати заборгованість із заробітної плати;

-забезпечити використання коштів, які мають цільове призначення, наданих дочірньому підприємству, виключно за їх призначенням;

- забезпечити належну організацію бухгалтерського обліку, неухильне виконання вимог Положення про облікову політику Компанії, своєчасне складання первинних документів відповідно до вимог чинного законодавства та суті господарських операцій, повноту та достовірність фінансової звітності дочірнього підприємства;

- забезпечити здійснення всіх можливих заходів щодо мінімізації непродуктивних витрат, економічних втрат, фактів можливого нанесення матеріальної шкоди дочірньому підприємству, а також сприяти створенню системи протидії шахрайству і корупції відповідно до вимог чинного законодавства та внутрішніх (локальних) документів Компанії;

- не допускати матеріальних втрат та/або інших негативних наслідків для дочірнього підприємства;

- при укладенні дочірнім підприємством договорів неухильно дотримуватись вимог законодавства, статуту дочірнього підприємства, внутрішніх (локальних) документів Компанії, зокрема порядку ведення договірної роботи, порядку здійснення закупівельної діяльності, порядку укладення договорів оренди нерухомого майна тощо;

- при формування цін на продукцію (товарів, робіт, послуг) дочірнього підприємства забезпечити дотримання вимог законодавства, статуту дочірнього підприємства, внутрішніх (локальних) документів Компанії, стандартів бухгалтерського обліку, інших норм, правил і стандартів визначення вартості відповідної продукції;

- виконувати встановлені чинним законодавством вимоги режиму секретності відповідно до Закону України "Про державну таємницю";

- забезпечувати збереження і захист комерційної таємниці та конфіденційної інформації дочірнього підприємства та Компанії;

- забезпечувати безпечну експлуатацію транспортних засобів, механізмів, обладнання дочірнього підприємства та виконання вимог з питань охорони праці на підприємстві;

- забезпечувати проведення в дочірньому підприємстві профілактичної роботи з метою запобігання правопорушень;

- забезпечувати розробку і виконання заходів поліпшення нормування праці у дочірньому підприємстві та впровадження технічно обґрунтованих норм;

- забезпечувати планування та організацію мобілізаційної підготовки, також виконання покладених на дочірнє підприємство мобілізаційних завдань;

- постійно підвищувати свій професійний рівень, підвищувати кваліфікацію та/або здійснювати перепідготовку протягом терміну дії контракту, але не рідше одного разу на три роки, та/або здійснювати перепідготовку з метою отримання нового освітньо-кваліфікаційного рівня;

- проходити в установленому порядку навчання з питань охорони праці та пожежної безпеки;

- діяти виключно в інтересах дочірнього підприємства;

-забезпечити необхідний для ефективної фінансово-господарської діяльності дочірнього підприємства обсяг замовлень на його продукцію (товари, роботи, послуги), у тому числі на роботи з поточного та експлуатаціного утримання доріг місцевого значення, а також для інших замовників;

- у кожному випадку виявлення несвоєчасного та/або неповного чи неналежного виконання наказів і доручень Компанії та Укравтодору як вищого органу управління Компанії з боку працівників дочірнього підприємства невідкладно інформувати про такі факти Компанію.

Відповідно до п. 9 Контракту, Керівник щокварталу до 25 числа місяця, що настає за звітнім періодом, та до 15 лютого псля закінчення року подає Компанії звіт про результати діяльності дочірнього підприємства та результати виконання ключових показників ефективності, передбачених додатком (додатками) до контракту, а у разі їх невиконання пояснення про причини їх невиконання та заходи, які будуть вжиті для їх подальшого виконання з вказівкою конкретних строків їх здійснення.

Компанія звільняє Керівника відповідно до законодавства та цього контракту (п.11 розділу 2 Контракту).

Відповідно до вимог пп. «в» п. 22 Контракту, цей контракт припиняється у разі звільнення Керівника до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктами 23 і 24 цього контракту.

Пунктом 23 Контракту передбачено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Компанії, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії, зокрема:

а) у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього цим контрактом;

в) якщо внаслідок одноразового чи систематичного порушення Керівником обов`язків, передбачених контрактом, для дочірнього підприємства настали значні негативні наслідки (виникли збитки, застосовані санкції, нарахована неустойка тощо);

г) у разі невиконання дочірнім підприємством зобов`язань зі сплати податків, зборів та/або інших обов`язкових платежів;

д) невиконання дочірнім підприємством зобов`язань з виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати;

л) у разі неефективного використання та збереження майна дочірнього підприємства, у т.ч. переданого йому в господарське відання;

м) у випадку порушення, неповного, несвоєчасного та/або неналежного виконання обов`язків Керівника, передбачених цим контрактом;

р) з інших підстав згідно з законодавством.

Як видно з наказу №59-ВК від 17 березня 2020 року підставою для дострокового розірвання Контракту №222 стала фінансова звітність ДП «Миколаївський облавтодор» за 9 місяців 2019 року та ІІІ квартал 2019 року, аналіз якої показав, що обсяг доходу від реалізації виконаних ДП «Миколаївський облавтодор» власними силами робіт, продукції, послуг за 9 місяців 2019 року склав 56,6 млн грн., у тому числі за III квартал 2019 року обсяг доходу від власної діяльності склав 7,1 млн. грн, що менше ніж в середньому за І і II квартали поточного року. За жовтень 2019 року дохід від реалізації виконаних власними силами робіт, продукції послуг склав 2,6 млн. грн. Це свідчить про відсутність позитивної динаміки в нарощувані обсягів виконання робіт та надання послуг.

Валовий збиток від виробничої діяльності ДП «Миколаївський облавтодор» за 9 місяців 2019 року склав 4,5 млн грн., у тому числі за III квартал - 5,2 млн грн, у той час як за 6 місяців 2019 року був отриманий валовий прибуток 722 тис грн.

Штрафні санкції та виконавчий збір за 9 за III квартал збільшились на 1,7 млн грн.

Чистим фінансовим результатом роботи дочірнього підприємства за 9 місяців 2019 року є збиток у сумі 16,6 млн. грн., у т.ч. за III квартал збитковість збільшилась на 8,1 млн. грн.

На підприємстві не забезпечено своєчасну виплату заробітної плати працівникам, сплату податків та обов`язкових платежів, розрахунків з кредиторами.

За III квартал 2019 року погіршився фінансовий стан ДП «Миколаївський облавтодор». Дефіцит грошових коштів зріс на 6,5 млн грн і на 30.09.19 становить 53,4 млн грн, коефіцієнт поточної ліквідності зменшився з 0,393 до 0,349.

У Наказі є посилання на невиконання вимог п. 1, 6, 7 та 8 контракту, а саме: порушення вимог статуту; невиконання наказів і доручень Компанії; невиконання ключових показників ефективності згідно з додатком до контракту; невиконання дочірнім підприємством зобов`язань зі сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, наявність заборгованості з виплати заробітної плати працівникам підприємства; незабезпечення мінімізації непродуктивних витрат, економічних втрат; прийняття управлінських рішень, що призвели до матеріальних втрат та негативних наслідків для підприємства.

Отже, встановлено, що підстави звільнення ОСОБА_1 , викладені у наказі, є чіткими і зрозумілими, а тому посилання позивача та його представника на неконкретність тексту наказу про звільнення є безпідставними.

Також у наказі є посилання на п. 7 Контракту, на відсутність якого посилався позивач, а тому такі пояснення позивача спростовані текстом Наказу від 17 березня 2020 року №59-ВК.

Відповідно до протоколу №54 засідання правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 06 грудня 2019 року, на якому не був присутній позивач ОСОБА_1 , на порядок денний було винесено питання щодо розгляду фінансового стану ДП «Миколаївський облавтодор» за даним фінансової звітності за ІІІ квартал 2019 року та за даними поточної управлінської звітності за жовтень-листопад 2019 року.

За результатами обговорення правлінням Компанії було вирішено визнати незадовільною за підсумками ІІІ кварталу 2019 року роботу директора ДП «Миколаївський облавтодор» ОСОБА_1 .

Вказаний протокол правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та ухвалене рішення, є чинним та до суду не оскаржувалось.

Щодо посилання позивача на неправильне здійснення порівняння квартальних показників та не врахування інших обставин, врезультаті чого здійснені хибні висновки, суд зазначає, що вирішуючи даний спір, у суду відсутні повноваження для оцінки обгрунтованості дій Правління Компанії, оскільки оцінка господарської діяльності підприємства відповідно до положень Статуту підприємства належить виключно до компетенції органу Правління, а тому така оцінка судом є втручанням у господарську діяльність підприємства з огляду на особливий статус Правління.

Заначене узгоджується з висновками, викладеними у Постанові Верховного Суду від 15 лютого 2019 року у справі № 234/560/18-ц.

Окрім цього, як зазначалось вище, п. 9 Контракту передбачає, що Керівник щокварталу до 25 числа місяця, що настає за звітнім періодом, та до 15 лютого псля закінчення року подає Компанії звіт про результати діяльності дочірнього підприємства та результати виконання ключових показників ефективності, передбачених додатком (додатками) до контракту, а у разі їх невиконання пояснення про причини їх невиконання та заходи, які будуть вжиті для їх подальшого виконання з вказівкою конкретних строків їх здійснення.

Однак, таких пояснень позивачем не надавалось.

Щодо посилання позивача на те, що він не мав можливості виконувати зобов`язання зі сплати податків, борів та інших обов`язкових платежів та виплати заборгованості із заробітної плати у зв`язку з арештом рахунків та вживав заходів які дозволили підтприємству працювати, то до таких доводів суд відноситься критично, оскільки під час розгляду справи позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували прийняття ним заходів для стабілізації та належного функціонування підприємства.

Не підтверджено позивачем і блокування рахунків підприємства, які б заважали йому сплачувати заробітну плату, податки та інші обов`язкові платежі.

Укладаючи контракт позивач погодився з його умовами у тому в числі з підвищеною відповідальністю за порушення його умов. Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання.

03 грудня 2019 року за №6621/1/12-8-4374/09 Державне агентство автомобільних доріг України погодило звільнення ОСОБА_1 з посади директора ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» за умови дотримання вимог чинного законодавства (Том 2 а.с. 14).

Доводи позивача про те, що вказане погодження повинно бути виключно у формі Наказу, суд не приймає, оскільки форма такого погодження не передбачена ані Статутом ані Контрактом.

Так само суд відхиляє доводи позивача щодо того, що вказане погодження вже було використане при винесенні наказу про його звільнення 06 грудня 2019 року № 153-ВК, а тому не може бути використане вдруге, оскільки підстави винесення вказаного наказу та оспорюваного наказу є ідентичними, а тому на думку суду не вимагають повторного отримання погодження Державного агентства автомобільних доріг України.

Таким чином суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами та оцінивши їх за належністю, допустимістю, достовірністю та достатністю, приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 порушив положення Статуту ДП «Миколаївський облавтодор» та Контакту від 01.08.2019 № 222, на які є посилання у наказі від 17 березня 2020 року, а відтак наказ про дострокове розірвання контракту з позивачем та його звільнення з займаної посади є законним.

Аргументи позивача про те, що він не притягувався до дисциплінарної відповідальності за будь-яке невиконання умов контракту, до нього не застосовувалися догани та стягнення, він не притягався до адміністративної чи кримінальної відповідальності не мають правового значення для вирішення питання законності звільнення його з роботи за наведених вище обставин.

Суд вважає, що усе викладене вище у сукупності є підставою для відмови у задоволенні вимог про визнання наказу АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 59-ВК від 17 березня 2020 року незаконним та його скасування, поновлення на роботі.

Враховуючи що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення і поновлення на роботі, то відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди, оскільки ці вимоги є похідними від вимог та їх задоволення залежить від задоволення основної вимоги про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на посаді, в задоволенні якої, в даному випадку, відмовлено.

За таких обставин, та враховуючи те, що відповідачем при звільненні позивача не було допущено порушення норм трудового права, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

За приписами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що у задоволенні позову вдмовлено, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 11-13, 76-83, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення суми відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51.

Дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Галини Петрової, буд. 2А.

Повне судове рішення складено 09 березня 2021 року.

Суддя: З.М. Сухаревич