Справа № 546/286/20
Провадження № 2/417/85/21
РІШЕННЯ (ЗАОЧНЕ)
Іменем україни
"11" березня 2021 р. с. Марківка Луганської області
Марківський районний суд Луганської області в складі:
головуючого - судді Шкирі В. М.
за участю секретаря судового засідання Грибєнік О. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Решетилівського районного суду від 12.11.2014 в цивільній справі №546/1103/14-ц з 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з моменту набрання законної сили рішенням та до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 03.03.2007 по 14.10.2012 . Під час шлюбу у них народилася спільна дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому наразі виповнилося 12 років.
Рішенням Ка`янобрідського районного суду м.Луганська від 14.08.2012 шлюб між ними розірвано, син залишився проживати разом з матір`ю.
За рішенням Решетилівського районного суду від 12.11.2014 з нього стягуються на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.
Наразі він створив іншу сім`ю з ОСОБА_5 та в них народилася друга дитина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином він має наразі утримувати ще другу дитину, а також дружину, оскільки у зв`язку з народженням дитини жінка не працює і знаходиться в декретній відпустці. Крім того вказує, що оскільки не має власного житла то на зйомне житло потрібно 4300-5000 гр на місяць
Сторони та представник позивача в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду їх справи.
Позивач у своєму позові просив розглянути справу без його участі та не заперечив проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача також просила розлянути справу без її участі не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, оскільки вона має зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території Луганської області (м. Луганськ) та не має офіційної електронної адреси про дату, час і місце судового засідання у справі повідомлявся згідно з порядком, визначеним ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», відповідно до якої учасники справи, місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про судове засідання шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та відповідно них визначив правовідносини.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянином України та має паспорт НОМЕР_1 (а.с.4) є учасником бойових дій про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_2 видане 28.01.2016 (а.с.3)
Місцем реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 з 24.10.2017 (а.с.5) до складу його сім`ї входять дружина - ОСОБА_5 , та донька ОСОБА_6 (а.с.9) будинок належить в/ч 9960
З 24.11.2015 ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 (а.с.6) , у шлюбі - ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася дитина - ОСОБА_6 (а.с.7)
Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 12.11.2014 в цивільній справі №546/1103/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.8).
Згідно довідки про доходи № 90 від 11.03.2020 його дохід з вересня 2019 по лютий 2020 склав 61225,05 грн , при цьому він сплатив аліментів за цей період - 15076,68 грн з лютого 2020 розмір аліментів складає 2755,12 грн (а.с.10)
Таким чином судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу утримання неповнолітньої дитини, що регулюється нормами Сімейного кодексу України
Вирішуючи спір суд виходить з наступного.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Такий же висновок зроблено в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13
Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дочка від іншого шлюбу з ОСОБА_5 та вони перебувають на його утриманні оскільки дружина не працює та перебуває декретній відпустці.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, що підтверджується постановою ВС у справі № 565/2071/19 від 16.09.2020.
При цьому суд вважає, що позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, як і не доведено факт перебування дружини на його утриманні, оскільки відсутні докази цьому.
Посилання на те, що у позивача відсутнє житло та у разі винайму квартири необхідно сплачувати до 5000 гривень за винайм не є спроможними, оскільки це лише припущення, а доказування не може грунтуватися на припущеннях. Наразі є доведеним, що місцем реєстрації позивача з сім`єю є АДРЕСА_1 з 24.10.2017 в будинку, що належить в/ч 9960, доказів сплати за його винайм суду не надано.
Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13,76-79, 81,263 -265,280,284,288,352,354 ЦПК України, суд -
ухвалив :
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п. п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Марківський районний суд.
Заочне рішення може бути переглянуте Марківським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Суддя: В. М. Шкиря