Провадження № 2-о/643/556/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Афанасьєва В.О.,

за участю секретаря судового засідання Абдуллаєвої А.М.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи - Безклітної Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт постійного проживання на території України з 1988 року та по теперішній час.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 1988 року по 1990 рік мав постійну прописку у селі Бишнев Макарівського району Київської області. Пізніше він неодноразово змінював місце проживання, а на теперішній час мешкає та зареєстрований у кв. АДРЕСА_1 . 02.09.2009 ОСОБА_1 отримав громадянство України. У теперішній час його син громадянин Азербайджану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має намір оформити документи про наявність у нього громадянства України, набутого ним у відповідності до ст. 8 Закону України «Про громадянство України»: набуття громадянства України за територіальним надходженням, тому що особа яка сама, чи хоча б один із батьків народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, набуває громадянства України. У зв`язку з тим, що підтвердити факт проживання на території України станом на 24.08.1991 у інший спосіб він не має можливості, він вимушений звернутися до суду.

Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, зазначила, що з доказів на які посилається ОСОБА_1 , а саме на сфотографовану довідку, як роздрукована та долучена до матеріалів справи від 14.06.2009, видану Бишівською селищною радою про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав з 1988 року по 1990 за адресою АДРЕСА_2 . В ході перевірки вищезазначеної інформації, 30.07.2021 надісланий електронною поштою до Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області щодо підтвердження реєстрації місця проживання громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 за період з 1988 по 1990 роки. 04.08.2021 отримано відповідь на запит, в якій зазначалося, що в будинкових книгах Бишівської сільської ради відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії довідки № 17/3-54-7821 про реєстрацію особи громадянином України від 02.09.2009, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув громадянства України на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

В судовому засіданні досліджено копію довідки Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області № 584 від 10.07.2009, яка завірена належним чином, та яка слугувала підставою для оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України, що вбачається з інформації, яка міститься у супровідному листі Міграційної служби у м. Києві та Київської області від 13.12.2021.

З копії довідки від 14.06.2009 Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно був зареєстрований та проживав з 1988 року по 1990 рік за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, у суду не викликає сумніву інформація викладена у вищезазначеній копії довідці, яка слугувала підставою для набуття заявником громадянства України, яка була надана Міграційною службою у м. Києві та Київської області 13.12.2021 та завірена заступником начальника відділу з питань громадянства ЦМУ ДМС у м. Києві та Київською областю Тетяною Буцяк 13.12.2021.

Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання, на теперішній час ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 взято на військовий облік військовозобов`язаних з 15.03.2019.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України його сином.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 315 - 319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Азербайджану, з 1988 року та по теперішній час.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текс судового рішення складений 04.01.2022.

Суддя: В.О. Афанасьєв