Справа № 953/3587/21
2/953/2007/21
У х в а л а

(про залишення позовної заяви без руху)

"11" березня 2021 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місцеперебування: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місцеперебування: АДРЕСА_2 ), Харківської міської ради (місцезнаходження: м. Харків, площа Конституції, 7) про скасування розпорядження, визнання свідоцтва та договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в :

Представник позивача адвокат Стець М.Л. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з вказаним позовом, в якому просить скасувати розпорядження Управління комунального майна та приватизації ХМР від 19.05.2003 №546; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу №№1-:-21 в літ. «А-4» загальною площею 417,8 кв.м. в буд. АДРЕСА_3 , укладеного 27.05.2003 року між ХМР та ТОВ «Машстрой», та свідоцтво про право власності №2551-В-С від 18.07.2003 року; та витребувати від ОСОБА_2 на користь власників квартир та нежитлових приміщень в буд. АДРЕСА_3 вказані нежитлові приміщення.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі, суд прийшов до наступного.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання заявником вимог, передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

В порушення вимог п.2 ч.3 ст. 175, ст. 177 ЦПК України, в позовні заяві не зазначено: РНОКПП позивача, її засоби зв`язку, офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти за їх наявності, та не додані копії позовної заяви з додатками для всіх учасників судового розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору, що підлягає сплаті становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У частині першій статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом вимог ЦПК такий обов`язок покладається на позивача.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, вартість майна, яке просить витребувати позивач складає 198800 грн.

Відповідно до ч.ч. 2, 3,9 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити за подання до суду вказаної позовної заяви судовий збір в розмірі 1% від вартості майна 1988,00 грн., та за три вимоги немайнового характеру (скасування розпорядження, визнання недійсним договору та визнання недійсним свідоцтва) в розмірі 2724 грн. на наступні реквізити: Отримувач коштів - ГУК Харків обл/мХар Київськ/22030101 ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Рахунок отримувача UA0020654, Код банку отримувача (МФО) - 899998, Код класифікації доходів бюджету - 22030101; Призначення платежу ;101;__________, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи; Судовий збір, за заявою ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський районний суд м. Харкова (назва суду, де розглядається справа).

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати оригінали квитанцій.

При таких обставинах, відповідно до вимог ст.185 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху з зазначенням недоліків заяви та наданням строку для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 318 ЦПК України, -

постановив :

Позовну заяву ОСОБА_1 (місцеперебування: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місцеперебування: АДРЕСА_2 ), Харківської міської ради (місцезнаходження: м. Харків, площа Конституції, 7) про скасування розпорядження, визнання свідоцтва та договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали.

Роз"яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі суду у встановлений судом строк, заява буде вважатися не поданою та буде повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://court.gov.ua/fair/sud2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Г.А. ЗУБ