24.12.2021 Справа № 469/74/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Гапоненко Н.О.,

за участю секретаря судового засідання - Якубець С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Універсальна біржа "Південь", про визнання права власності на житловий будинок,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 30 січня 2020 року звернувся до суду з вказаною позовною заявою, яку 19 лютого 2020 року надав у новій редакції, у якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вказаний житловий будинок придбаний ним 13 березня 2002 року за договором купівлі-продажу, укладеним на товарній Універсальній біржі «Південь" за №3373, який повністю виконано сторонами, але не посвідчено нотаріально, так як статтею 15 Закону України "Про товарну біржу" подальше нотаріальне посвідчення договорів, укладених на біржі, не вимагалось.

21 квітня 2020 року судом відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовними вимогами згодна.

Представник третьої особи Універсальної біржи "Південь" у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що учасники справи повідомлені про розгляд справи належним чином, сторони висловили свою позицію щодо справи та їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд розглянув справу за відсутності осіб, що не з"явились у судове засідання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49, ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд постановив відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову як такого, що не має законних підстав, та прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 березня 2002 року сторони уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким ОСОБА_2 , якій житловий будинок належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори Мартинюк О.Б. 28 жовтня 1994 року під реєстровим № 2136 та зареєстрованого у Березанському БТІ 28 жовтня 1994 року за реєстровим № 42, продала ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 37,4 кв.м., вартістю 27057,00 грн., рік побудови 1990, який розташований на земельній ділянці площею 1915,00 кв.м.

Договір зареєстрований на Універсальній біржі "Південь» 13 березня 2002 року за № 3373 (а.с.6).

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано копію технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа № 2541, який виготовлено на замовлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому реєстровий та реєстраційні номери будинку у технічному паспорті відсутні (а.с.7-11).

Позивач також надав копію з архівної копії-витягу з рішення Данилівської сільської ради від 22 травня 2002 року "Про присвоєння нумерації будинків населених пунктів сільської ради (а.с.12) щодо присвоєння адреси будинку ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 .

Вказаний документ не може бути взятий судом до уваги на підставі ст.77 ЦПК України як такий, що не містить інформації щодо предмету доказування (неналежний доказ).

Не може бути взята судом до уваги з підстав її неналежності і довідка Данилівської сільської ради Березанського району Миколаївської області про місце проживання ОСОБА_1 (а.с.13) в частині інформації щодо місця проживання позивача в АДРЕСА_1 та сплати позивачем земельного податку, зважаючи, зокрема, на те, що сільською радою не конкретизовано, за яку саме земельну ділянку позивач сплачує земельний податок та на яких підставах (як власник чи довірена особа власника тощо).

Виходячи з вимог ч.2 ст.78, ст.79 ЦПК України, вказана довідка не може вважатися також і допустимим та достовірним доказом належності будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , так як не є ні виданим відповідно до законодавства правовстановлюючим документом, ні документом погосподарського обліку, та не містить відомостей про джерела походження викладеної у ній інформації.

За змістом ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (у редакції станом на день укладення договору купівлі-продажу), угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п.4 постанови від 28.04.1978 р. № 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, в тому числі угоди купівлі-продажу, укладені на біржових торгах. Якщо така угода виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Отже, підставою для визнання дійсною угоди, яка підлягала нотаріальному посвідченню, є ухилення іншої сторони від її нотаріального оформлення.

Позивач не зазначив обставини ухилення відповідача від нотаріального посвідчення угоди та не надав відповідні докази, а тому існування передбаченої ст.47 ЦК УРСР підстави для визнання угоди дійсною позивачем не доведене; не вбачається такого ухилення і з заяви відповідача про згоду з позовом.

Необізнаність сторін на час укладення угоди з необхідністю її нотаріального посвідчення не перешкоджає подальшому нотаріальному посвідченню угоди та не може бути підставою для визнання такої угоди дійсною судом.

Крім того, наданий позивачем договір купівлі-продажу будинку не містить відмітки про його державну реєстрацію.

Ухвалою від 15 березня 2021 року у зв"язку з ненаданням позивачем доказів дійсної вартості витребуваного майна та суперечливістю і недостатністю наданих позивачем доказів для ухвалення законного та обгрунтованого рішення судом витребувано у Березанській філії ММБТІ інвентарну справу на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який є предметом договору купівлі-продажу.

З оглянутої у судовому засіданні інвентарної справи №1410 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 серпня 1993 року за реєстровим номером 81, укладеним між колгоспом ім. Кірова та ОСОБА_5 , право власності на будинок по АДРЕСА_1 набув ОСОБА_5 ; на підставі договору купівлі-продажу №881 від 11 травня 1999 року право власності на будинок набула ОСОБА_6 , що підтверджено також витягом про державну реєстрацію прав № 30582117 від 12 липня 2011 року, наявним у інвентарній справі, номер запису 93 у книзі 22.

У договорі №3373 купівлі-продажу нерухомого майна від 13 березня 2002 року зазначено, що житловий будинок належить ОСОБА_2 на підставі "Свідоцтва про право на спадщину за законом", виданого державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори Мартинюк О.Б. 28 жовтня 1994 року під реєстровим №2136 та зареєстрованого в Березанському БТІ 28 жовтня 1994 року за реєстровим №42.

Разом із тим, у інвентаризаційній справі №1410 зазначене свідоцтво та відомості про реєстрацію права власності на будинок за ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 відсутні.

Надана позивачем копія технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа № 2541, який виготовлено на замовлення ОСОБА_3 (а.с.7-11), не містить відомостей про реєстрацію будинку саме за позивачем як за покупцем за договором купівлі-продажу житлового будинку.

Відповідно до ч.2 статті 12 Закону України "Про власність", чинного на час укладення сторонами договору купівлі-продажу будинку, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про власність" власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користувавння, а також у довірчу власність іншим особам.

Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно (ст.225 ЦК УРСР).

Разом із тим, як вбачається з інвентарної справи №1410, ОСОБА_2 , яка є продавцем за договором купівлі-продажу від 13 березня 2002 року, не входить до числа власників житлового будинку по АДРЕСА_1 , а тому наявність у неї права продажу вказаного будинку при розгляді справи не доведена.

Крім того, суд звертає увагу на те, що протягом всього часу з моменту укладення біржової угоди позивачем не вживалося жодних дій по забезпеченню свого права та належного його оформлення.

Тому суд вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата виготовлення повного тексту рішення 24 грудня 2021 року.

Суддя: