Провадження №2/524/44/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі

головуючого судді Кривич Ж.О.,

секретаря судового засідання Швець Д.С.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку

УСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_5 була власником 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 .

23.08.2017 року між ОСОБА_4 (онукою) та її бабусею ОСОБА_5 , яка також є матір`ю позивача ОСОБА_1 , був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частки цього житлового будинку. Вважала, що даний договір був укладений незаконно; відповідач зловживаючи довірою бабусі, а також поганим станом її здоров`я обманула її. Від ОСОБА_5 позивач знає про те, що вона ніяких грошових коштів відповідно до вказаного договору не отримувала.

Просила визнати недійсним договір-купівлі продажу 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , який був посвідчений 23.08.2017 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., реєстровий номер 3242, 3243.

Ухвалою судді від 24.01.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 04.02.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 29.05.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 17.07.2019 року ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29.05.2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду справи.

Ухвалою судді від 05.08.2019 року справу прийнято до провадження іншого судді та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.02.2020 року підготовче провадження по справі закрито.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Посилалися на той факт, що відповідач навмисно ввела ОСОБА_5 в оману, скориставшись її станом здоров`я. Зі слів ОСОБА_5 позивачу стало відомо про те, що грошові кошти за будинок їй не передавались, а ОСОБА_4 обіцяла після укладення договору купити позивачу ОСОБА_1 однокімнатну квартиру. Позивач ОСОБА_1 також просила врахувати той факт, що 12.05.1992 року на її ім`я був посвідчений заповіт від імені матері ОСОБА_5 , а тому, в разі визнання оспорюваного правочину недійсним, вона має право на спадкування.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Єрмоленко О.В. позовні вимоги не визнав. Пояснив, що оспорюваний договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом Веселовським А.Г. 23.08.2017 року, був укладений з дотриманням усіх вимог закону. Звертав увагу, що в разі визнання договору купівлі-продажу недійсним неможливо застосувати двосторонню реституцію, оскільки продавець ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказав, що твердження позивача про неотримання ОСОБА_5 грошових коштів за договором, є припущенням, належними та допустимим доказами це не підтверджено та спростовується доказами, наявними в матеріалах справи. Посилання ОСОБА_1 на той факт, що вона є спадкоємицею за заповітом від 12.05.1992 року, не відповідають дійсності, оскільки заповітом від 23.05.2014 року від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 попередній заповіт скасований.

Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовський А.Г. у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, просив справу розглянути за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, встановив такі фактичні обставини справи:

ОСОБА_5 , якій за життя належало право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , була матір`ю позивачки ОСОБА_1 та бабусею відповідача ОСОБА_4 . Позивач є рідною матір`ю відповідача.

З 2012 року онука ОСОБА_4 постійно опікувалась бабусею ОСОБА_5 та дідусем - ОСОБА_6 .

23.05.2014 року бабуся, а 26.09.2014 року і дідусь, склали заповіти, якими все своє майно заповіли онуці ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З листопада 2016 року ОСОБА_4 постійно проживала з бабусею у будинку АДРЕСА_1 .

Бабуся після інсульту була прикута до ліжка та потребувала постійного догляду.

23.08.2017 року між ОСОБА_5 та її онукою ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., реєстровий № 3242 та 3243.

У зв`язку з вадами зору, похилим віком ОСОБА_5 на її прохання та за її дорученням, після прочитання тексту договору вголос договір купівлі-продажу від імені продавця підписав ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 3 договору, продаж об`єкту нерухомості вчинено за 44 950,00 грн, які сплачені покупцем продавцю повністю до підписання цього Договору.

Свідок ОСОБА_7 підтвердив передачу грошових коштів продавцю у сумі, зазначеній п. 3 договору. Жодних претензій до ОСОБА_4 з боку її бабусі ОСОБА_5 в момент підписання договору купівлі- продажу не було.

Відповідач надала суду заповіт, посвідчений 23.05.2014 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Григоренком Г.І., реєстровий номер № 611, згідно якого ОСОБА_5 за життя все своє майно, з чого б воно не складалося, заповідала ОСОБА_4 . Отже, посилання позивача на заповіт від 12.05.1992 року не дають підстав вважати, що вона є спадкоємицею за заповітом після померлої ОСОБА_5 .

Судом в якості доказу в судовому засіданні 25.02. 2021 року переглянутий диск із відеозаписом, на якому ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_6 пояснюють, що заповідають все своє майно онуці ОСОБА_4 в порядку за належний догляд за ними.

Свідок ОСОБА_8 , який є сином позивача, пояснив суду, що ОСОБА_5 була його бабусею і йому відомо про усну домовленість між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про придбання останньою для матері однокімнатної квартири . Вважав, що ОСОБА_5 ввели в оману, грошових коштів при укладанні договору купівлі-продажу 1/2 частки домоволодіння АДРЕСА_1 їй ніхто не передавав, квартиру для матері сестра не придбала. Після оформлення оспорюваного правочину, ОСОБА_4 привезла бабусю до нього в село Рокитне, Кременчуцького району.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що є подругою позивачки ОСОБА_1 , знала її матір, ОСОБА_5 , декілька раз спілкувалась з нею по телефону. Зі слів позивача знає про те, що ОСОБА_5 ввели в оману, вигнали з дому, та ніяких грошей за будинок не дали. При укладанні договору купівлі-продажу будинку не була присутньою, умови договору їй невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови щодо визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи зі змісту 203, 655 ЦК України договір купівлі-продажу вважається укладеним , якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Частиною першої статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення ( частина перша стаття 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення .

Аналогічна правова позиція була викладена у Постанові Верховного Суду від 28.08.2019 року у справі № 753/10863/16-ц, провадження № 61-34575св18.

Суд встановив, що між ОСОБА_4 та її бабусею ОСОБА_5 існували добрі родинні стосунки. ОСОБА_4 доглядала бабуся, а та послідовно висловлювала наміри та вчиняла дії щодо розпорядження належним їй майном на користь онуки.

При нотаріальному посвідченні правочину продавець ОСОБА_5 усвідомлювала значення своїх дій і керувала ними, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірний договір купівлі-продажу укладений під вливом обману, внаслідок навмисного введення в оману покупцем ОСОБА_4 продавця, позивачем не надано. Крім того, сама позивач ОСОБА_1 не є стороною оспорюваного правочину, а тому припущення позивача про те, що ОСОБА_5 не отримувала грошових коштів за продаж спірної частини житлового будинку не можуть бути судом взяті до уваги. Згідно договору купівлі-продажу грошові кошти за договором повністю сплачені покупцем готівкою і отримані продавцем особисто до підписання договору. Доказів того, що такі умови договору сторонами не виконано, та відповідач не розрахувалася, суду не надано.

Відповідно до ст. 81, 83 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 від 23.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 07.03.2021 року.

Суддя Ж.О. Кривич