Справа № 755/4554/20 Головуючий в суді І інстанції Арапіна Н.Є.
Провадження № 22ц-824/3575/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Гуля В. В., Оніщука М.І.,

за участі секретаря Примушка О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 листопада 2020 року про відмову у задоволенні скарги у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 за участю приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравець Вадима Валентиновича, Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання дій неправомірними, скасування висновку про визначення вартості об`єкта незалежної оцінки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою, яку мотивувала тим, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва перебуває виконавче провадження № 61279765 з примусового виконання виконавчого листа № 755/16092/15, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 06 липня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» кредитної заборгованості і в рамках виконавчого провадження було проведено оцінку квартири АДРЕСА_1 , згідно висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки від 21 лютого 2020 року, ринкова вартість цієї квартири становить у розмірі 73 711, 25 доларів США.

Вказує, що ця оцінка вартості майна проведена з порушенням вимог законодавства, оскільки не було проведено огляд об`єкта дослідження, внаслідок чого визначена вартість квартири не відповідає дійсній ринковій вартості, крім того дана квартира є її єдиним житлом та підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому вчинені дії приватного виконавця щодо виконання вказаного судового рішення вважає незаконними, через що просить суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В. щодо визначення вартості цієї квартири та скасувати висновок про вартість об`єкта незалежної оцінки від 21 лютого 2020 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 листопада 2020 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що приватний виконавець Кравець В.В. у виконавчому провадженні № 61279765 порушив ст. 129-1 Конституції України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки Верховний Суд ухвалою від 29 травня 2018 року зупинив виконання постанови Апеляційного суду міста Києва від 01 березня 2018 року у справі № 755/16092/15-ц, однак, не дивлячись на це, приватний виконавець відкрив виконавче провадження, крім того експертом при проведенні оцінки нерухомого майна не ознайомлювався з об`єктом оцінки, що, на її думку, ставить під сумнів об`єктивність проведеної оцінки, а також, що зазначена квартира є її єдиним житлом, тому підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання судових рішень, дій щодо примусового виконання судових рішень про стягнення певного майна окремої категорії боржників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не надано доказів протиправності дій приватного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна, крім того законодавством визначений чіткий порядок спростування та оспорювання результатів оцінки майна, а саме шляхом проведення рецензування звіту про оцінку, якого ОСОБА_1 не вимагала проводити, при цьому приватний виконавець у виконавчому провадженні діяв в межах повноважень. Крім того, ОСОБА_1 не надала доказів того, що спірна квартира є єдиним житлом, що підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравець Вадима Валентиновича перебуває виконавче провадження № 61279765 з примусового виконання виконавчого листа № 755/16092/15, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 06 липня 2018 року (а.с.78-224).

Згідно висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки від 21 лютого 2020 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 73 711,25 доларів США (а.с.137-153).

Заявник просить визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравець Вадима Валентиновича щодо визначення вартості майна, а саме квартири АДРЕСА_1 ; скасувати висновок про вартість об`єкта незалежної оцінки, а саме, квартири АДРЕСА_1 від 21 лютого 2020 року.

В обґрунтування скарги заявник зазначила, що оцінка вартості майна проведена з порушенням вимог законодавства, а саме, не було проведено огляд об`єкта дослідження внаслідок чого визначена вартість, на її думку не відповідає дійсній ринковій вартості об`єкта дослідження.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кравець Вадим Валентинович скористався своїм правом подачі письмових заперечень щодо скарги, відповідно до яких заявлені вимоги не визнав повністю, оскільки при вчиненні виконавчих дій щодо визначення вартості описаного та арештованого майна він діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та спосіб, визначений діючим законодавством України.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (частина перша статті 20 Закону про виконавче провадження).

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (абзац другий частини третьої статті 57 Закону про виконавче провадження).

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання (абзац третій частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон про оцінку майна).

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (згідно із частиною першою статті 12 Закону про оцінку майна).

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем (абзац перший частини п`ятої статті 57 Закону про виконавче провадження).

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України (частина перша статті 9 Закону про оцінку майна).

Національний стандарт № 1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності (згідно із пунктом 1 Національного стандарту № 1).

Згідно з вищезазначеною статтею 12 Закону про оцінку майна та умовами абзацу сьомого пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна передбачає складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки. Пункти 56 та 57 Національного стандарту № 1 передбачають, що висновок про вартість об`єкта є складовою частиною такого звіту.

Для оцінки майна (майнових прав) під час здійснення виконавчого провадження виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. У постанові про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання вид та характеристика майна, яке необхідно оцінити тощо, строки здійснення відповідних дій. У постанові обов`язково зазначається попередження про відповідальність: експерту - за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження; суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання (оцінювачу) - за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна; перекладачу - за здійснення завідомо неправильного перекладу під час виконавчого провадження, а також за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час виконавчого провадження (пункт 8 розділу 2 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Тобто, вищезазначеним Законом передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Отже, рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяв швидко та ефективно захистити права боржника.

В свою чергу, Закон України «Про виконавче провадження» не містить обов`язку приватного виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

Вищезазначене узгоджується із правовим висновком викладеним, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 826/6706/18, від 01 липня 2020 року у справі № 2-1160/11.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження 18-18гс18) зроблено висновок, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. За змістом статей 12, 33 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Таким чином, встановивши, що приватний виконавець при вчиненні виконавчих дій щодо визначення вартості майна діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та у спосіб, визначені діючим законодавством України, при цьому суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_1 не скористалася законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки - рецензування звіту з оцінки належної їй квартири, і скаржниця не довела належними та допустимими доказами те, що висновок про вартість майна є необ`єктивним чи складений з порушенням закону, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги.

Доводи апелянта про незаконність висновку щодо об`єкта оцінки, оскільки відсутні дані про огляд суб`єкта оціночної діяльності вказаної квартири, колегія суддів відхиляє, оскільки відсутність даних про огляд об`єкта оцінки не є тією обставиною, з якою законодавство пов`язує можливість визнання протиправним і скасування звіту про оцінку майна, крім того звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, тому ці доводи не можуть бути підставою для скасування законної і обґрунтованої ухвали.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду № 61-2646св19 від 27 серпня 2020 року.

Посилання апелянта на те, що зазначена квартира підпадає під дію мораторію як єдине житло скаржниці, колегія суддів також відхиляє, оскільки ОСОБА_1 дії приватного виконавця по відкриттю виконавчого провадження та проведення будь-яких дій щодо стягнення зазначеного майна не оскаржувала, а саме проведення оцінки нерухомого майна та визначення його вартості у рамках виконавчого провадження не призводить до порушення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження та оцінки суду, який їх обґрунтовано спростував, вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: