Справа № 372/3964/20
Провадження № 2-435/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 березня 2021 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Тищенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та встановлення порядку користування нерухомим майном,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просив усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання відповідача, ОСОБА_2 , надати позивачу дублікати ключів від вхідних дверей в квартиру, хвіртки до території будинку та не перешкоджати ОСОБА_1 користуватись своїм житловим приміщенням. Виділити ОСОБА_1 , житлову кімнату площею 9,7 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2 , а допоміжні приміщення, коридор, кухню, вбиральню, залишити в спільному користуванні. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що 29 травня 2004 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З часом сімейне життя між сторонами не склалось та 21 січня 2014 року шлюб був розірваний..21 серпня 2015 року сторонами по справі, згідно договору-купівлі продажу, було придбано в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 . Цього ж дня, 21 серпня 2015 року, сторони зареєстрували за собою право власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав. Відповідачка певний час дозволяла йому користуватися квартирою, він мав ключі від вхідних дверей до квартири, мав вільний доступ до квартири, а в цьому році, прийшовши до квартири виявив замінені замки на вхідних дверях. Всі прохання позивача про надання ключів відповідачкою ігнорувались. Крім того в жовтні 2020 року позивач дізнався, що відповідачка, без його згоди здає квартиру в найм, хоча в ній зареєстровані спільні діти сторін тому позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоч про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направила, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 травня 2004 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, від сторони маємо двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З часом сімейне життя між сторонами не склалось та 21 січня 2014 року шлюб був розірваний.

21 серпня 2015 року сторонами по справі, згідно договору-купівлі продажу, було придбано в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору.

Дана двохкімнатна квартира загальною площею 46,7 кв.м., житлової площі - 25.1 кв.м., складається з 1-коридору-5,2 кв.м., 2 - вбиральня - 3,7 кв.м., 3 - кухня -12,7 кв.м., 4 - кімната - 15,4 кв.м., 5 - кімната -9,7 кв.м..

Цього ж дня, 21 серпня 2015 року, позивач та відповідач зареєстрували за собою право власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується копією витягу.

Частиною четвертою статті 41 Конституції України встановлено принцип непорушності приватної власності.

Як слідує зі статті 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст.ст.317,319 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.ст.358, 364 ЦК України кожен із співвласників має право надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, та має право на виділ в натурі частки, що є у спільній частковій власності, а згідно вимог ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Відповідно до п.7 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради.

Позивач має право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст. 150 ЖК України).

Відповідно до ст.. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що позивач та відповідачі є співвласниками двохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , тому суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, вважає за можливе визначити порядок користування вказаною квартирою, про який просить позивач, оскільки такий порядок користування квартирою не порушує права та законні інтереси інших співвласників.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та встановлення порядку користування нерухомим майном є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 78, 81, 89, 141,263, 265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 316,317,319, 321, 355, 368,370, 386,391 ЦК України. ст.ст. 150, 155 ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , задовольнити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності спільної сумісної власності, надавши позивачу ключі від вхідних дверей вказаної квартири та хвіртки до території будинку.

Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між її співвласниками , а саме виділити в користування ОСОБА_1 кімнату загальною площею 9,7 кв.м., допоміжні приміщення коридор Кухня, вбиральня залишити в спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 1681 грн. 80 коп..

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Обухівським районним судом у випадку подання відповідачем відповідної заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому повне заочне рішення не було йому вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя О.М.Зінченко