Справа № 450/3435/21 Провадження № 2/450/1702/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач 17.08.2021 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території с.Дмитре, Пустомитівського району Львівської області, площею 0,1733 га та 0,1345 га, а також земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0295 га, що розташована в с.Дмитре, Пустомитівського району, Львівської області, право на земельну частку пай, площею 1,99 га без контурного визначення меж, що розташована на території Дмитрівської сільської ради, які належали ОСОБА_2 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба, ОСОБА_2 , до кола спадкоємців першої черги увійшов батько позивача - ОСОБА_3 , який на момент смерті ОСОБА_2 проживав разом з нею в АДРЕСА_1 без реєстрації. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 .. До кола спадкоємців першої черги увійшла вона, оскільки її мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . До складу спадкової маси після його смерті увійшли права успадковані ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_2 . На момент смерті батька вона проживала з ним без реєстрації в АДРЕСА_1 . У позасудовому порядку здійснити спадкування після смерті ОСОБА_3 неможливо, оскільки він не зареєстрував право власності на вказані вище майнові права.

У судове засідання позивач не з`явився, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, та просить такі задовольнити.

Представник відповідача - Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками значаться ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з архівної довідки №Б-194 від 30.08.2021 року батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , донька ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 26.06.1999 року.

Судом встановлено, що спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 - в день смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК 1963 року, статтею 524 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно приписів статей 525, 548, 549 ЦК 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно довідки Дмитрівської сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області №90 від 29.06.1999 року, ОСОБА_6 займався похороном матері ОСОБА_2 , жительки с.Дмитре, Пустомитівського району.

Як вбачається з сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку), ОСОБА_2 на підставі розпорядження №253 від 16.05.1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,99 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 17851 на підставі рішення ХІІІ сесії І скликання Дмитрівської сільської Ради народних депутатів від 06.04.1994 року ОСОБА_2 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,3445 га в межах згідно з планом.

Таким чином спадкодавець ОСОБА_2 з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набула право власності на спадкове майно, спадкоємцем після смерті якої є її син ОСОБА_3 , який являвся єдиним спадкоємцем першої черги за законом та у встановлений строк вступив в управління та володіння спадковим майном.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , батько позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 16.04.2015 року.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 у відповідності до ст. 1218 ЦК України, увійшло право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1733 га, кадастровий номер :01:001:0184, яка розташована на території с.Дмитре, Пустомитівського району Львівської області, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №17851 від 14.02.2000 року; на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1345 га, кадастровий номер :01:001:0189, яка розташована в с.Дмитре, Пустомитівського району Львівської області, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №17851 від 14.02.2000 року, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового бужинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0295 га, кадастровий номер :01:001:0188, яка розташована на території с.Дмитре Пустомитівського району Львівської області, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власноті на земельну ділянку серії ЛВ №17851 від 14.02.2000 року, право на земельну частку пай з площею 1,99 га, без контурного визначення меж, що розташована на території Дмитрівської сільської ради, що належало ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №4664 від 27.05.1997 року.

Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові 350/1850/17 від 31.08.2020, який враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, факт того, що ОСОБА_3 за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті матері, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи зазначене, відсутність у ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , не є перешкодою для реалізації ОСОБА_1 права на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

ОСОБА_3 своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкування після його смерті відбувається за законом почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи, мати позивача, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 11.07.2000 року.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки Дмитрівського старостинського округу №04372193 від 05.05.2021 року №229, згідно по господарської книги с.Дмитре, №3 за 2011-2015 роки, за ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 числилося домогосподарство АДРЕСА_2 ; на день його смерті в житловому будинку проживала без реєстрації його дочка ОСОБА_1 .

Враховучи викладено суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняла спадщину, тобто набула право власності на дане майно.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна померлого ОСОБА_6 , який прийняв спадщину, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за того, що останній за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті матері та втрачені оригінали правовстановлюючих документів.

Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням наведеного вище суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження у встановлених судом фактичних обставинах справи, а тому позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 524, 529, 548, 549, ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 12, 76, 81, 247, 258-259, 263-265, 273, 352-355 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 право власності на: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1733 га, кадастровий номер :01:001:0184, яка розташована на території с.Дмитре, Пустомитівського району Львівської області, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №17851 від 14.02.2000 року; на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1345 га, кадастровий номер :01:001:0189, яка розташована в с.Дмитре, Пустомитівського району Львівської області, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №17851 від 14.02.2000 року; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового бужинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0295 га, кадастровий номер :01:001:0188, яка розташована на території с.Дмитре Пустомитівського району Львівської області, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власноті на земельну ділянку серії ЛВ №17851 від 14.02.2000 року; право на земельну частку пай з площею 1,99 га, без контурного визначення меж, що розташована на території Дмитрівської сільської ради, що належало ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №4664 від 27.05.1997 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМ. О. Кіпчарський