Справа № 509/335/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Жижки О.В.

секретар Майорова Ю.С.

учасники процесу не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт Овідіополь, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 13757,77 грн., станом на 03.12.2020 року, та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області суду від 01.02.2021 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 11.03.2021 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 06.02.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду не те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість.

22.01.2021 року представник позивача, разом з позовною заявою, направив заяву про розгляд справи в спрощеному проваджені та за його відсутності на підставі наданих доказів, позов підтримує повністю.

Відповідач був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, відзив на позов не надав.

Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що 06.02.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та відповідачем укладено кредитний договір, без номера, шляхом підписання заяви, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (кредитний ліміт у сумі 2500 грн., який був збільшений в подальшому до 20000 грн.).

Позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку та встановлено кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитні картки, що вбачається з відповідних довідок банку.

Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки, визначені кредитним договором, не виконує.

Доказом отримання грошових коштів, користування відповідачем кредитними коштами є Виписка про рух коштів на картковому рахунку, з якої вбачається, що за час дії договору, відповідач користувався банківським продуктом - карткою із встановленим кредитним лімітом, знімаючи готівку.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за зазначеним Договором станом на 03.12.2020 становить 17670,06 грн., з яких 13757,77 грн. - за тілом кредиту, в т.ч. 00,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 13757,77 грн. - за простроченим тілом кредиту, 00,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 00,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 3912,29 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно з ст. 625, 00,00 грн. нарахована пеня, 00,00 грн. нараховано комісії.

Відтак, на переконання суду, укладений між сторонами Договір від 06.02.2008 року є правомірним відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Статтею 525 ЦК заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність укладеного між сторонами правочину, матеріали справи не містять і відповідач не надав їх суду та не звернувся з вимогами про визнання його недійсним.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування заборгованості щодо суми кредиту за цим правочином.

За частиною першою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, на переконання суду, враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 13757,77 грн., тобто позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76-81, 258, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код ЄДРПОУ: 14360570, р/р № НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором від 06.02.2008, без номера, у розмірі 13757,77 (тринадцять тисяч сімсот п`ятдесят сім) грн. 77 коп.,та судовий збір у розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Овідіопольський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 11.03.2021 року.

Суддя О. В. Жижка