справа № 361/3996/19
провадження № 2/361/180/21
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Зазимко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах яких діє їхня мати ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_5 , Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати ОСОБА_2 та малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначав, що йому на праві приватної власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яку він придбав у новобудові за свої особисті заощадження. Згідно із довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за № 1-1/10951 від 29 травня 2019 року у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_2 - невістка, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - онуки. У 2017 році на прохання своєї невістки ОСОБА_2 він надав згоду на реєстрацію її місця проживання та малолітніх дітей у цій квартирі. Жодного дня у даній квартирі вони не проживали, оскільки без проведення там ремонту належні умови для проживання у квартирі відсутні.

Він (позивач) фактично проживає в місті Ірпінь Київської області у квартирі своєї дружини ОСОБА_6 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , із 01 квітня 2019 року є інвалідом ІІ групи загального захворювання, про що свідчить довідка МСЕК, після перенесеного інсульту він потребує реабілітації, оскільки йому важко пересуватися, розмовляти, їсти, обслуговувати самого себе, тому для подальшого лікування та реабілітації йому необхідні кошти, тому він вирішив відчужити дану квартиру, у зв`язку з чим неодноразово звертався до відповідача з проханням знятися та зняти дітей з реєстраційного обліку місця проживання у належній йому на праві власності квартирі у місті Бровари Київської області. Однак відповідач жодним чином на його прохання не реагує. Реєстрація відповідачів у вказаній вище квартирі перешкоджає йому вільно розпорядитися належним йому майном для отримання коштів на лікування, чим обмежує його законні права як власника квартири.

Відповідач ОСОБА_2 разом із двома дітьми жодного дня у квартирі не проживали, будь-яких перешкод у цьому він їм не чинив. Домовленостей щодо збереження за ними права користування квартирою між сторонами не було.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла втрачають право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Вважає, що з цих підстав відповідачі втратили право користування зазначеною квартирою.

Представник позивача ОСОБА_7 у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 повністю.

Відповідач ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та інтересах двох малолітніх дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у судовому засіданні позов не визнала. У поданих до суду письмових поясненнях просила суд у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що вона з двома малолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за згодою власника квартири - позивача ОСОБА_1 як його невістка та онуки були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 . У даній квартирі вона разом із двома дітьми та колишнім чоловіком ОСОБА_5 , третьою особою у справі, фактично проживали у період з 2016 року по травень 2019 року. 20 травня 2019 року позивач ОСОБА_1 повідомив її про те, що він замінив замки у квартирі та не дозволяє ні їй, ні дітям користуватися квартирою, при цьому відібрав у неї ключі від квартири та поштової скриньки, у зв`язку з чим вона змушена була звертатися до Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області.

Позивач ОСОБА_1 і третя особа ОСОБА_5 вигнали її та двох малолітніх дітей із квартири. Побоюючись за своє здоров`я та здоров`я дітей, вона під тиском обставин змушена була піти з квартири. Фактично позивач позбавив її та двох її дітей можливості користуватися житловим приміщенням, перешкоджає їм проживати в квартирі, незважаючи на наявність зареєстрованого в ній місця проживання (прописки), яке надає їм право проживання в квартирі та користування нею. Тривалий час вона з дітьми змушена проживати у знайомих, що створює для них великі незручності.

Поданий до суду на підтвердження позовних вимог акт обстеження житлово-побутових умов, складений депутатом Броварської міської ради Київської області Дудко Б.В., про те, що вона (відповідач) та її двоє дітей не проживають та ніколи не проживали у квартирі АДРЕСА_1 , а були тільки прописаними, не відповідає дійсності, оскільки можливості проживати за даною адресою вони не мають через неправомірну поведінку відповідача. Позбавлення її та малолітніх дітей права проживання у зазначеній квартирі призведе до суттєвого звуження житлових прав її дітей. Також вказувала на те, що позивач має намір без її згоди зняти її з реєстраційного обліку в квартирі для подальшого продажу квартири, начебто йому необхідні кошти на лікування.

Третя особа ОСОБА_5 у суді позов підтримав та пояснив, що ні він, ні його колишня дружина - відповідач ОСОБА_2 , ні їхні малолітні діти до квартири АДРЕСА_1 не вселялися та ніколи у даній квартирі вони не проживали. За згодою його батька - позивача у справі ОСОБА_1 у цій квартирі було зареєстровано місце проживання відповідача і двох їхніх дітей. Вказана квартира після забудовника, ремонт у квартирі не зроблений, санвузол відсутній. Батько почав робити ремонт самостійно, потім стан його здоров`я погіршився. Після перенесеного інсульту батькові потрібні кошти на лікування, тому він хоче продати належну йому на праві приватної власності квартиру. Реєстрація ОСОБА_2 та дітей у квартирі перешкоджають йому розпорядитися квартирою на власний розсуд. Вирішувати питання щодо реєстрації місця проживання їхніх двох дітей у добровільному порядку колишня дружина ОСОБА_2 відмовляється, з цього приводу у суді на розгляді перебуває цивільна справа. Просив суд задовольнити позов, оскільки батькові дуже необхідні кошти на лікування.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області Сундук Л.І. у судовому засіданні позов не підтримала та пояснила, що задоволення судом позовних вимог фактично звужує права дітей, що є недопустимим, хоча фактично вони (діти) у належній позивачу ОСОБА_1 квартирі не проживають.

З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встановив, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № О2/17 від 28 квітня 2015 року належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 42,4 м2, житловою площею 20,7 м2, дата державної реєстрації 12 серпня 2016 року, номер запису про право власності 15930400, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08 червня 2017 року за № 89077181, технічним паспортом на дану квартиру.

Також судом встановлено, що з 22 грудня 2006 року третя особа у справі ОСОБА_5 , син позивача, та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2019 року, яке набрало законної сили, шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають двох дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за № 1-1/10951 від 29 травня 2019 року вбачається, що у вказаній вище квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов від 30 травня 2019 року, складеним депутатом Броварської міської ради Київської області Дудко Б.В., у квартирі АДРЕСА_1 , що належить позивачу, зареєстровані, проте не проживали та не проживають ОСОБА_2 - невістка та двоє онуків ОСОБА_3 , 2007 р. н., та ОСОБА_4 , 2009 р. н.

Відповідно до довідки МСЕК серії АВ № 1054776 від 15 травня 2019 року з 02 квітня 2019 року позивачу ОСОБА_1 було встановлено ІІ групу інвалідності довічно, причини інвалідності, загальне захворювання, рекомендовано лікування у кардіолога та невропатолога.

Із висновку про результати перевірки від 03 червня 2019 року по зверненню громадянки ОСОБА_2 від 28 травня 2019 року ЄО № 14074, складеного ДОП Броварського ВП ГУ НП в Київській області, видно, що у своєму зверненні ОСОБА_2 повідомила, що її чоловік ОСОБА_5 змінив замки до квартири АДРЕСА_1 , де зареєстрована вона (заявник) та двоє їхніх спільних дітей, чим обмежив їм доступ до житла, тому вона не має змоги доробити ремонт у цій квартирі, що належить батькові її чоловіка. У ході проведення перевірки було опитано ОСОБА_5 , який пояснив, що 27 травня 2019 року його батько ОСОБА_1 повідомив, що має намір продати вказану вище квартиру, яка є його власністю, у зв`язку з необхідністю коштів на лікування та реабілітацію після інсульту. Також пояснив, що з 28 квітня 2015 року з часу введення будинку в експлуатацію, у вказаній квартирі ніхто не проживав, через відсутність в ній здійсненого ремонту та комунікацій. Замки до квартири він не змінював, оскільки не має права цього робити. З часу укладення шлюбу з ОСОБА_2 протягом 13 років вони разом із спільними дітьми винаймали житло у містах Бровари та Києві. З липня 2018 року вони проживають окремо, ОСОБА_2 із їхніми двома дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Із копій особових справ № Ч-124 та № Ч-136 учениць Броварської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видно, що їхніми батьками є третя особа ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 , домашня адреса дітей: АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_4 .

Згідно із актом № 545 від 29 листопада 2019 року обстеження умов проживання, складеним комісією Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у належній позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності однокімнатній квартирі, зафіксовано, що у даній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 із дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не проживають, на даний час у квартирі проводиться капітальний ремонт, меблі та побутова техніка у квартирі відсутні, у зв`язку з проведенням ремонту. Для дітей меблі (ліжко, письмовий стіл), продукти харчування та одяг теж відсутні.

Із наданого до суду Органом опіки та піклування Броварської міської ради Київської області від 17 грудня 2019 року за № 04-22/1357 висновку видно, що Орган опіки та піклування, розглянувши заяву громадянина ОСОБА_5 про надання висновку щодо зняття з реєстрації місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшою реєстрацією їх за адресою: АДРЕСА_2 , вважає недоцільним зняття двох дітей з реєстрації місця проживання у місті Бровари з подальшою реєстрацією їх у місті Ірпінь.

У даному висновку зазначено, що у належній позивачу ОСОБА_1 квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають ОСОБА_2 та малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчать сусіди. Фактично вони проживають в орендованій квартирі АДРЕСА_4 , для дітей у цій квартирі створені належні умови для проживання, діти забезпечені одягом, взуттям, продуктами харчування.

У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном і закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За змістом ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ч. 2 ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2020 року у справі № 209/2683/15-ц зазначив, що вказана норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

У ч. 2 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи зареєстрованими у належній позивачу ОСОБА_1 квартирі АДРЕСА_1 , у дану квартиру не вселялися та фактично там вони ніколи не проживали. Факт їхнього непроживання у вказаному житловому приміщенні без поважних причин більше одного року знайшов своє підтвердження в суді. Їхня реєстрація за даною адресою створює перешкоди власнику цієї квартири ОСОБА_1 щодо володіння та розпорядження належною йому квартирою, який після перенесеного інсульту потребує подальшого лікування та реабілітації. Більш того, без проведення належного ремонту у цій квартирі проживання в ній неможливо.

Також суд встановив, що ОСОБА_2 і малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тривалий час проживають в орендованій квартирі АДРЕСА_4 , де для дітей створені належні умови для проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернення до суду за захистом порушеного права.

За змістом положень ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_2 і малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 більше одного року не проживають без поважних причин у належній ОСОБА_1 на праві приватної власності однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 , а також те, що реєстрація їхнього місця проживання у даній квартирі перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися цією квартирою та порушує його права як власника квартири, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що вона разом із двома малолітніми дочками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали фактично у зазначеній квартирі з 2016 року по травень 2019 року, а також те, що через неправомірну поведінку позивача ОСОБА_1 вони позбавлені можливості проживати у даному житловому приміщенні, свого підтвердження в суді не знайшли та спростовуються наведеними вище доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 81, 83, 89, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.