ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1349/19 Номер провадження 22-ц/814/400/21Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І. І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря Кальник А. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2020 року у складі судді Омельченко І. І.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про зупинення нарахування відсотків та скасування нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, відновлення залишку коштів на рахунках,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до АТ КБ «ПриватБанк», у якому просив суд відновити залишок котів на картковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в АТ КБ «ПриватБанк» до того стану, в якому він перебував перед виконанням операції 18.03.2019, тобто станом на 23 год. 59 хв. 17.03.2019; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» припинити нарахування за картковим рахунком № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в АТ КБ «ПриватБанк» згідно угоди №SAMDNWFС9 від 16.10.2014 процентів, комісій, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 18.03.2019, та зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» скасувати нараховані за картковим рахунком № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 згідно угоди № SAMDNWFС9 від 16.10.2014 процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 18.03.2019.

Позов мотивовано тим, що 16 жовтня 2014 року між ним та АТ КБ «ПриватБанк» укладено угоду № SAMDNWFС9, відповідно до якої йому відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) з кредитним лімітом 0,00 грн та видано кредитну картку Універсальна Gold VISA.

12 березня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» за власною ініціативою збільшив кредитний ліміт на дану картку до 25 000 грн.

25 березня 2019 року при обслуговуванні в АТ КБ «ПриватБанк» він замінив кредитну картку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), оскільки попередня картка була заблокована з невідомих йому причин, при заміні кредитної картки, працівник банку про наявність будь-якої заборгованості позивача не повідомляв.

29 березня 2019 року йому стало відомо, що 18.03.2019 невідомі особи змінили його фінансовий номер телефону на свій та змінивши пін-код картки без відома позивача отримали доступ до коштів позивача. Згодом без його відома та згоди дані невідомі особи перевели з карткового рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на інший невідомий рахунок кредитні кошти в сумі 24 443,00 грн, на підставі чого банком було не санкціоновано списано та знято дану суму.

З цього приводу 29.03.2020 він звернуся до відділення поліції № 1 Полтавського ВПГУНП в Полтавській області та за фактом незаконного зняття коштів невідомими особами дані відомості внесено до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження № 0000847, в якому ОСОБА_1 визнано потерпілим.

05 квітня 2019 року він звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з листом-претензією, на яку отримав відповідь про відмову у добровільному порядку зупинити нарахування відсотків за кредитом та списати заборгованість з посиланням на те, що при ініціюванні переказу були коректно введені номер картки, термін дії та СVV-код і такі операції можливо здійснити лише за допомогою фінансового телефону позивача та іншої його особистої інформації. Проте, він нікому не повідомляв будь-якої інформації щодо його кредитної картки, в тому числі її номеру, терміну дії та СVV-коду.

Також, він звернувся з листом до ПрАТ «Водафон Україна», на який йому надано відповідь, що 18.03.2019 в період 13:00-15:00 відбулася заміна його сім-карти без звернення до магазину. Жодних заявок про заміну картки він не подавав.

Несанкціоновані перекази з його кредитної картки здійснювалися 18 березня 2019 року в м. Київ, однак в цей час він перебував на робочому місці в м. Полтаві.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 до того стану, в якому він перебував перед виконанням операції 18.03.2019, тобто станом на 23 год. 59 хв. 17.03.2019.

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» припинити нарахування за картковим рахунком № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в АТ КБ «ПриватБанк» згідно угоди № SAMDNWFС9 від 16.10.2014 процентів, комісій, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 18.03.2019.

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» скасувати нараховані за картковим рахунком № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 згідно угоди № SAMDNWFС9 від 16.10.2014 процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 18.03.2019.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не вчиняв розрядження щодо списання/перерахунку коштів, та будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з його рахунків, оскільки ОСОБА_1 не повідомляв будь-яку інформацію щодо власної кредитної картки, в тому числі її номеру, терміну дії та ССV-код, дані обставини відповідачем в судовому засіданні не спростовано.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав електронний платіжний засіб (карту), переказ коштів за якою можливо здійснити лише за допомогою використання фінансового номеру телефону та іншої особистої інформації (даних по карті, ПІН-коду, паролів входу у Приват24).

Вказує, що позивачем не було доведено, що кошти переведені без його волевиявлення, не за його розпорядженням, оскільки у Приватбанку існує надійна система захисту рахунків клієнтів банку і без розголошення персональних даних неможливо отримати доступ до рахунку.

На переконання представника банку наявність кримінального провадження не може свідчити про вчинення злочину стосовно позивача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання умов та правил надання банківських послуг.

Оскільки єдиним власником карткового рахунку є ОСОБА_1 , то і відповідальність за переведення коштів має нести він.

Зазначає, що відповідач не виконав п. 1.1.2.1.21 кредитного договору та негайно не повідомив Банк шляхом дзвінка до Колцентру про несанкціоноване списання кредитних коштів з його карти третіми особами, тому можна припустити, що саме позивач звертався до офісу мобільного оператора з метою зміни сім-карти мобільного оператора та уникнення відповідальності за користування кредитними коштами у майбутньому.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено та матеріалами справи не доведено, що грошовими коштами протиправно заволоділа інша особа.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Мирко Р. О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 16 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено угоду № SAMDNWFС9, відповідно до якої позивачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) з кредитним лімітом 0,00 грн. та видано кредитну картку Універсальна Gold VISA.

12 березня 2019 року кредитний ліміт збільшено до 25 000 грн.

18 березня 2019 року було заблоковано фінансовий номер телефону ОСОБА_1 та того ж дня без розпорядження позивача банком безпідставно списано з його карткового рахунку 24 443,00 грн кредитних коштів.

Відповідно до виписки по рахунку позивача від 01.04.2019 та довідки від 18.04.2019 по картці/рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) спірні операції з переказу коштів виконано 18.03.2019 п`ятьма трансакціями у період часу з 13:28 до 13:31 за допомогою сервісу Easy Pay UTILITYPAYM_ RC, KIEV.

29 березня 2019 року за повідомленням позивача відкрите кримінальне провадження № 0000847.

Досудовим розслідуванням в рамках даного кримінального провадження встановлено, що 18.03.2019 з 13 год. 30 хв. по 13 год. 40 хв. та з 19 год. 10 хв. по 19 год. 15 хв., використовуючи мобільний Інтернет, невстановлена особа таємно, шляхом вільного доступу до особистого рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» за допомогою сервісів онлайн платежів «easypay» з банківської картки № НОМЕР_1 здійснила грошові перекази на електронні грошові гаманці ЕasyРay, а з електронних грошових гаманців - на банківські картки АТ «Ощадбанк». Вказані перекази ініціювалися з номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , а вихід в Інтернет здійснювався з ІР - адреси, що розподілена за ПрАТ «Водафон Україна».

Станом на дату розгляду справи кримінальне провадження № 0000847 закрите на підставі абзацу 14 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування (т. 2, а. с. 27).

22 травня 2019 року на адвокатський запит представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» (Easy Pay) надано відповідь за вих. № 7/300, з якої вбачається, що невстановленою особою, починаючи з 13:20 до 19:13 18.03.2019 здійснювалися неодноразові спроби переказу коштів на невідомий електронний гаманець з кредитної картки позивача за допомогою номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , операції проводилися в м. Київ (т.1, а.с. 41-47).

Згідно повідомлення ПрАТ «Водафон Україна» вказаний мобільний номер є номером передплаченого сегменту (до 19.03.2019 надання послуг здійснювалося анонімно, без ідентифікації власника та без реєстрації даних користувача). Заява на заміну SIM-карти анонімного обслуговування була прийнята Центром дистанційного обслуговування абонентів 18.03.2019 та в період 13:00-15:00 здійснено заміну SIM-карти позивача без звернення до магазину, що можливо за умови попереднього придбання спеціального стартового пакету (т. 1 а.с. 36).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції вірно встановив, що позивач не вчиняв розпорядження щодо списання/перерахунку коштів та будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з його рахунку, оскільки позивач не повідомляв будь-яку інформацію щодо власної кредитної картки, в тому числі її номеру, терміну дії та ССV-коду.

Доказів, які безспірно доводять, що користувач ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію, суду не надано та таких обставин по справі не доведено.

Колегія суддів апеляційного суду з висновками суду першої інстанції погоджується та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження або без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (стаття 1071 ЦК України).

У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (стаття 1073 ЦК України).

Відповідно до вимог частини третьої статті 1092 ЦК України, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

Статтею 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (надалі - Закон) встановлено, що суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Правила платіжних систем мають передбачати відповідальність за порушення цих вимог з урахуванням вимог законодавства України.

При проведенні переказу його суб`єкти мають здійснювати в межах своїх повноважень захист відповідної інформації від: 1) несанкціонованого доступу до інформації - доступу до інформації щодо переказу, що є банківською таємницею або є іншою інформацією з обмеженим доступом, осіб, які не мають на це прав або повноважень, визначених законодавством України, а також якщо це не встановлено договором; несанкціонованих змін інформації - внесення змін або часткового чи повного знищення інформації щодо переказу особами, які не мають на це права або повноважень, визначених законодавством України, а також встановлених договором; несанкціонованих операцій з компонентами платіжних систем - використання або внесення змін до компонентів платіжної системи протягом її функціонування особами, які не мають на це права або повноважень, визначених законодавством України, а також встановлених договором.

У пункті 32.1 статті 32 Закону визначено, що банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу лише внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо) (пункт 33.3. статті 33 Закону).

Відповідно до Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» (надалі - Положення), банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу, у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснення операції з використання електронного платіжного засобу, банк несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (пункт 9 розділу VI Положення).

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд першої інстанції, не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З матеріалів справи вбачається, що з часу одержання кредитної картки 16.10.2014 до спірних операцій з переказу коштів 18.04.2019 позивач ОСОБА_1 платіжних операцій в мережі Інтернет не здійснював, а доводи апеляційної скарги щодо заміни фінансового номеру телефону самим позивачем та повідомлення ним унікальної інформації третім особам ґрунтуються на припущеннях.

За недоведеності факту недотримання позивачем вимог щодо захисту інформації або вчинення ним інших дій чи бездіяльності, що сприяли здійсненню незаконних операцій з компонентами платіжних систем, підстав для покладення на користувача відповідальності за спірні операції колегією суддів апеляційного суду не вбачається.

Таким чином, рішення суду першої інстанції щодо зобов`язання банку повернути користувачу безпідставно списані з рахунку грошові кошти, припинити нарахування процентів, комісій, пені, інших штрафних санкцій за користування кредитним лімітом внаслідок проведення операцій (транзакцій) 18.03.2019 та списати заборгованість, що виникла внаслідок спірних операцій, ґрунтується на вимогах закону та встановлених фактичних обставинах справи й підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційним судом не вбачається.

За таких обставин апеляційна скарга представника відповідача підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна