П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 року

м. Чернівці

справа 724/1155/21

провадження №22-ц/822/1040/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар Паучек І.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2021 року, головуючий у першій інстанції Гураль Л.Л.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 у червні 2021 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Зазначала, що шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований виконавчим комітетом Рукшинської сільської ради, Хотинського району Чернівецької області актовим записом № 06 19 травня 2001 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проживає з неповнолітньою ОСОБА_4 у м.Брешія Італії з 2010 року.

ОСОБА_3 не надає утримання дитині.

Досягнуто домовленості з ОСОБА_3 про утримання неповнолітньої дитини. Надала ОСОБА_3 проект договору у 2015 році. Однак, ОСОБА_3 ухиляється від підписання договору так утримання дитини.

Відповідач є особою працездатного віку, фактично здійснює підприємницьку діяльність на території Хотинського району (вирощування яблук), стягнень по виконавчим документам не проводиться.

Просила з стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн., починаючи із дати подачі позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість із сплати аліментів за минулий час на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 28 травня 2013 по 28 квітня 2021 в розмірі 276000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2021 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду 03 червня 2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць.

В решті відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким з стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн., починаючи із дати подачі позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість із сплати аліментів за минулий час на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 28 травня 2013 по 28 квітня 2021 в розмірі 276000 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що судом першої інстанції прийнято відзив на позов, який датований 19 серпня 2021 року, та докази поза межами строку, встановленого законом, відповідачем не порушувалось питання про поновлення строків подання відзиву.

Вказує, що ОСОБА_3 успадкував житловий будинок АДРЕСА_1 , здійснив реконструкцію із збільшенням площі з 15 кв.м до 175,7 кв.м.

Посилається на те, що сторони домовились про добровільне утримання дитини.

ОСОБА_2 надано докази, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з ОСОБА_3 , але ОСОБА_3 ухилявся від їх сплати, направлення листа-звернення про сплату коштів на утримання неповнолітньої дитини, пропозиції щодо укладення договору між батьками про утримання дитини.

ОСОБА_3 не надано будь-якого доказу неплатоспроможності прийняття у часті в утриманні неповнолітньої дитини.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів частково, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, а відповідач є працездатною особою, спроможний надавати утримання дитині.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції зазначив про недоведеність ОСОБА_2 спроможності ОСОБА_3 сплачувати аліменти в сумі 3000 грн. щомісяця.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості із сплати аліментів за минулий час з 28 травня 2013 року по 28 квітня 2021 року, суд першої інстанції керувався положеннями ч.2 ст.181, ч.1-2 ст.189, ч.1 ст.191 СК України та вважав, що відсутні підстави для стягнення аліментів на договору про сплату аліментів, який не містить дати його укладення та підпису ОСОБА_3 .

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Встановлено, що шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований виконавчим комітетом Рукшинської сільської ради, Хотинського району Чернівецької області актовим записом № 06 19 травня 2001 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 не зареєстрований підприємцем, стягнень по виконавчим документам не проводиться (а.с.12, 13).

З договору про сплату аліментів на дитину між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається не зазначення дати складання, відсутність підпису ОСОБА_3 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

На підставіч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням обставин, викладених у ч.1 ст.182 цього Кодексу.

За вимогами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно наведеного матеріальне становище платника аліментів є предметом доказування.

На підставі ч.1ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Сам ОСОБА_3 зазначив про спроможність сплачувати аліменти в сумі 1300 грн.

У матеріалах справи відсутні докази наявності у платника аліментів рухомого майна, грошових коштів, витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Водночас, платником аліментів ОСОБА_3 не надано доказів на спростування обставин наявності доходу від здійснення діяльності з вирощування яблук, розміру доходу.

Отже, висновки суду першої інстанції про недоведеність обставин, що ОСОБА_3 може надати утримання дитині в розмірі 1500 грн. щомісяця грунтуються на припущенні.

У постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року в справі № 2-1161/2011 вказано, що факт відсутності у батька можливості надавати дитині утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів

Виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З огляду на наведене судом першої інстанції не враховано усі істотні обставини, що могли вплинути на визначення розміру аліментів та інтереси дитини.

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошові сумі 1500 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини, суд першої інстанції надав перевагу посиланням ОСОБА_3 на його матеріальне становище (відсутність доходу), при цьому залишив поза увагою інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення.

Визначений судом розмір аліментів в сумі 1500 грн. є недостатнім для утримання неповнолітньої дитини.

На підставі частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВерховноїРади України№789-ХІІвід 27лютого 1991року та набула чинності для України 27 вересня1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень;.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність на утриманні інших осіб, наявність у ОСОБА_3 нерухомого майна, відсутність у платника аліментів рухомого майна, грошових коштів, витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, інші обставини, що мають істотне значення, потреби дитини, необхідність та достатність розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини, слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 3 червня 2021 року.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на досягнення домовленості з ОСОБА_3 про добровільне утримання дитини, вживання ОСОБА_2 заходів щодо одержання аліментів з ОСОБА_3 , направлення листа-звернення про сплату коштів на утримання неповнолітньої дитини, пропозиції щодо укладення договору між батьками про утримання дитини.

На підставі ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За змістом ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

У матеріалах справи відсутні докази досягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 домовленості про добровільне утримання дитини.

Згідно із частиною 1 статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За частиною 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 у справі № 145/2047/16-ц, міститься висновок, за яким як у частині 1 статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Приєднаний до матеріалів справи договір про сплату аліментів на дитину за відсутності у ньому підпису ОСОБА_3 не є належним доказом наявності обов`язку ОСОБА_3 з сплати аліментів.

Само пособі вживання ОСОБА_2 заходів щодо одержання аліментів з ОСОБА_3 , направлення листа-звернення про сплату коштів на утримання неповнолітньої дитини, пропозиції щодо укладення договору між батьками про утримання дитини за відсутності у ОСОБА_3 обов`язку з сплати аліментів не є підставою для стягнення аліментів за минулий час.

Заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції порядку прийняття відзиву на позовну заяву.

В абзаці другому частини другої статті 376 ЦПК України зазначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення ухвала Хотинського районного суду Чернівецького області від 30 червня 2021 року була вручена ОСОБА_3 23 липня 2021 року, враховуючи 15-денний строк, наданий відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, кінцева дата подачі відзиву була 09 серпня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Пунктом 6 ч.2 ст.43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобовязані виконувати процесуальні дії у встановлений законом або судом строк.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_3 подавши відзив від 26 серпня 2021 року поза межами строку встановленого в ухвалі Хотинського районного суду Чернівецького області від 30 червня 2021 року, питання про поновлення строку щодо подання відзиву не порушував, а тому суд першої інстанції повинен був повернути відзив від 26 серпня 2021 року без розгляду.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду 3 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття підлягає зміні з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду 3 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 3

червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Дата складання повного тексту рішення 4 січня 2022 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді М.І. Кулянда

О.О. Одинак