Справа № 344/2396/20
Провадження № 2/344/737/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

з участю секретаря Герлан Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіосервіс» про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання надати відповідь на адвокатський запит, -

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що позивач є адвокатом та 21/01/2020 виконуючи свої професійні обов`язки, звернулась з адвокатським запитом до ТОВ «Радіосервіс» з адвокатськими запитами про надання наступної інформації і документів: належним чином завірених всіх копій річних звітів, звітів про фінансово-господарську діяльність Товариства «Радіосервіс», протоколів загальних зборів учасників Товариства, засвідчених витягів з книги протоколів; перелік об`єктів нерухомого майна ТОВ «Радіосервіс», яке передано в оренду; розмір місячної орендної плати по кожному об`єкту нерухомого майна ТОВ «Радіосервіс», яке передано в оренду; належно завірені копії всіх договорів оренди нерухомого майна ТОВ «Радіосервіс» , яке передано в оренду. Позивачем не було отримано відповіді на адвокатські запити. Копії запитуваних документів не були надані. Позивач надає правову допомогу учаснику ТОВ «Радіосервіс» ОСОБА_2 . Просила визнати протиправною бездіяльність ТОВ «Радіосервіс» в особі керівника Воробканича Михайла Михайловича щодо ненадання відповідей на адвокатські запити адвоката Івасишин 3.3. від 21.01.2020; зобов`язати ТОВ «Радіосервіс» , в особі керівника Воробканича Михайла Михайловича надати адвокату ОСОБА_3 відповіді на адвокатські запити від 21.01.2020 а саме наступну інформацію та документи: належним чином завірені всі копії річних звітів, звітів про фінансово-господарську діяльність Товариства «Радіосервіс», протоколів загальних зборів учасників Товариства, засвідчені витяги з книги протоколів; перелік об`єктів нерухомого майна ТОВ «Радіосервіс», яке передано в оренду; розмір місячної орендної плати по кожному об`єкту нерухомого майна ТОВ «Радіосервіс», яке передано в оренду; належно завірені копії всіх договорів оренди нерухомого майна ТОВ «Радіосервіс» , яке передано в оренду.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила позов задовольнити.

Представник відповідача про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань щодо реалізації прав суду не подано.

Представником відповідача подано до суду заперечення на позов, за змістом яких вказано, що листом від 05 лютого 2020р. ТОВ «Радіосервіс» у відповідь на адвокатські запити роз`яснило адвокату ОСОБА_3 порядок отримання інформації про діяльність товариства відповідно до вимог закону. Зокрема, було вказано, що право учасника товариства на отримання інформації про діяльність товариства передбачене чинним статутом товариства та Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Реалізація такого права на отримання інформації може бути здійснена виключно в порядку, передбаченому зазначеним законом, шляхом надання учаснику за його письмовою вимогою документів, обов`язковість зберігання яких передбачена законом, та при цьому не є інформацією з обмеженим доступом (конфіденційна інформація чи комерційна таємниця), розголошення якої виконавчим органом товариства законом заборонено без згоди третіх осіб. 02 березня 2020р. до відповідача надійшла заява учасника ТОВ «Радіосервіс» ОСОБА_2 з проханням надати документи та інформацію про діяльністю товариства, що фактично відповідає позовним вимогам за позовною заявою по даній справі, на що відповідачем 12 березня 2020р. було направлено учаснику ОСОБА_2 лист від 11 березня 2020р. з інформацією та копіями документів, а саме надано копію діючої редакції Статуту ТОВ «Радіосервіс», копії річної фінансової звітності товариства за 2017, 2018, 2019р.р., копії протоколів загальних зборів учасників ТОВ «Радіосервіс» за період з 1999р. по 2020р., інформація щодо виплати дивідентів учасникам товариства, документи щодо прав товариства на майно, виконавши таким чином вимоги Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» в частині порядку надання учаснику товариства інформації про його діяльність; також зазначено, що згідно доданого позивачем до позовної заяви Ордеру ІФ №038270 на надання правової допомоги, адвокат Івасишин Зоряна Зорянівна на підставі Договору про надання правової допомоги №23/2019 від 22.07.2019р. представляє інтереси ОСОБА_4 , при тому що як видно з витягу з ЄДРПОУ, також доданого до позовної заяви, такого учасника в ТОВ «Радіосервіс» не існує. В поясненнях також вказано, що на підставі п.1 ст.255 ЦПК України провадження в справі підлягає закриттю.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Оскільки сторін повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за їх відсутність в судовому засіданні процесуальним законом повністю покладено на відповідну сторону.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

В обґрунтування правових підстав закриття провадження представником відповідача вказано, що ТОВ «Радіосервіс» не має жодних відносин з адвокатом Івасишин 3.3., що є позивачем за даним позовом. Подаючи даний позов, позивач представляє інтереси учасника ТОВ «Радіосервіс» ОСОБА_2 , а не власні, на підставі укладеного адвокатом відповідного договору. Відтак, в даному випадку мають місце відносини між господарським товариством та його учасником, відповідно даний корпоративний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а подання позовної заяви до суду загальної юрисдикції і при цьому не зазначення учасника товариства ОСОБА_2 як позивача по спору, однак фактично і юридично виступаючи від його імені, адвокатом Івасишин 3.3., є маніпулюванням з метою порушити підвідомчості вирішення даної справи.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а згідно якої, адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Змістом статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (рішення у справі «Занд проти Австрії»). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Словосполучення «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 727/65/20 та встановив, що залежно від виду запитаної адвокатом інформації (публічна чи не публічна) спір із розпорядником такої інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до неї підлягає розгляду за правилами адміністративного чи цивільного судочинства відповідно.

Відповідачем не обґрунтовано належними правовими підставами наявність між учасниками провадження корпоративного спору. Важливо відзначити, що відповідно до змісту диспозитивності цивільних процесуальних відносин позовна заява розглядається за змістом правових підстав і предмету спору. В свою чергу Верховним Судом викладено правову позицію щодо підвідомчості спору за відповідним аналогічним суб`єктним складом, таким чином клопотання про закриття провадження не обґрунтовано належними правовими підставами та не підлягає до задоволення.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001350 Івасишин Зоряна Зорянівна має право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно копії ордеру серії ІФ №038270 про надання правової допомоги позивач надає правову допомогу ОСОБА_4 . Ордер видано 13/02/2020.

21/01/2020 адвокатом Івасишин З.З. подано відповідачу адвокатський запит №2/2020, за змістом якого адвокатом зазначено, що ОСОБА_2 є учасником ТОВ «Радіосервіс», просила надати інформацію щодо нерухомого майна товариства переданого в оренду, а саме: перелік об`єктів нерухомого майна яке передано в оренду, розмір щомісячної орендної плати по кожному об`єкту товариства, яке передано в оренду, належно завірені копії всіх договорів оренди нерухомого майна, яке передано товариством в оренду.

21/01/2020 адвокатом ОСОБА_1 подано відповідачу адвокатський запит, за змістом якого адвокатом зазначено, що ОСОБА_2 є учасником ТОВ «Радіосервіс», просила надати належним чином завірені копії річних звітів, звітів про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколів загальних зборів учасників, засвідчені витяги з книги протоколів.

05/02/2020 директором ТОВ «Радіосервіс» ОСОБА_5 надано відповідь на адвокатський запит, за змістом якої повідомлено, що запитувана інформація може бути надана виключно учаснику товариства, за його письмовою вимогою, повідомлено, що за виготовлення копій документів встановлено плату.

02/03/2020 ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою за змістом якої просив надати: статут товариства та всі зміни до статуту; належним чином завірені всі копії річних звітів, звітів про фінансово- господарську діяльність Товариства «Радіосервіс», протоколів загальних зборів учасників Товариства, засвідчені витяги з книги протоколів; інформацію про розмір та виплату дивідентів учаснику ТОВ ОСОБА_2 ; документи, що підтверджують права товариства на все майно ТОВ «Радіосервіс»; перелік об`єктів нерухомого майна ТОВ «Радіосервіс», яке передано в оренду; розмір місячної орендної плати по кожному об`єкту нерухомого майна ТОВ «Радіосервіс», яке передано в оренду; належно завірені копії всіх договорів оренди нерухомого майна ТОВ «Радіосервіс» , яке передано в оренду.

11/03/2020 у відповідь на запит від 02/03/2020 відповідачем надано: копію діючої редакції Статуту ТОВ «Радіосервіс»; копії річної фінансової звітності товариства за 2017, 2018, 2019 років; копії протоколів загальних зборів учасників ТОВ «Радіосервіс» за період з 1999 року; документи щодо прав товариства на майно. Щодо виплати дивідендів учаснику товариства ОСОБА_2 повідомлено, що загальними зборами учасників товариства рішень про виплату дивідендів його учасникам не приймалось.

Правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Закон визначає адвокатський запит - як письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту (ч. 1 ст. 24 Закону № 5076-VI).

За приписами ст. 24 Закону № 5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Згідно ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Отже, подання адвокатом адвокатського запиту є професійним правом адвоката, у зв`язку із наданням правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги.

Вимоги до подання адвокатського запиту є однаковими для всіх адвокатів, незалежно від організаційних форм, в яких вони здійснюють адвокатську діяльність індивідуально, або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання.

Адвокатський запит має відповідати вимогам ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою, зокрема, встановлено, що до нього додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Таким чином, при подачі адвокатського запиту адвокат зобов`язаний надати посвідчені ним копії: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Зазначений перелік документів є вичерпним.

У відповідності до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Однак відповідно до змісту ст. 81 ЦПК України позивач зобов`язаний довести перед судом обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Таким чином саме на позивача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок на доведення порушення його прав.

Виходячи зі змісту ч. 1, 3 ст. 26 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору.

З долучених до позовної заяви документів встановлено, що запити направлено 21/01/2020, в додатках до запитів адвокатом зазначено: ордер, не зазначено номеру ордеру та дати його видачі. В свою чергу з долученого до матеріалів позову ордеру вбачається, що він складений та підписаний 13/02/2020, тобто через 24 календарних дні після направлення запиту, що не є належним та допустимим доказом надання правової допомоги на момент направлення запиту. Таким чином в позивача на час подання запиту була відсутня компетенція на подання адвокатського запиту, з метою отримання інформації.

Також, запити подаються адвокатом у зв`язку із наданням правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги, тобто для реалізації повноважень. За змістом долучених адвокатом запитів не вказано на мету отримання інформації, абстрактно зазначено на надання правової допомоги ОСОБА_2 . В свою згідно долученого до матеріалів позову ордеру адвокат надає правову допомогу іншій особі ОСОБА_4 , відповідачем спростовано, що зазначена особа є учасником товариства.

Також відповідачем надано підтвердження направлення документів особі, яка є учасником товариства, тобто ОСОБА_2 .

Позивачем не обґрунтовано належними правовими підставами мету отримання інформації, не обґрунтовано надання правової допомоги особі, яка є учасником товариства.

В ч. 1 ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогу про визнання протиправною бездіяльність щодо ненадання відомостей не обґрунтовано належними правовими підставами, оскільки протиправність належить до обставин, які складають предмет доказування, та не складає собою самостійну матеріально-правову вимогу.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату: винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Викладена позивачем матеріально правова вимога щодо визнання протиправною бездіяльності не є належним способом захисту порушеного права. Позивачем здійснено абстрактні посилання на норми закону, яким врегульовано діяльність адвокатури, не обґрунтовано спосіб порушення права та наявність права на звернення до відповідача з запитом на інформацію щодо діяльності товариства.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

У Х В А Л И В :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіосервіс» про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання надати відповідь на адвокатський запит - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.