Єдиний унікальний номер справи 753/9726/20
Провадження №22-ц/824/3921/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод користування неприватизованою квартирою, виселення та встановлення порядку користування квартирою, та надання дублікату ключів,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод користування неприватизованою квартирою, про вселення, встановлення порядку користування квартирою, та надання дублікату ключів.

Разом з позовною заявою позивач заявив клопотання про забезпечення доказів шляхом їх витребування, а саме: витребувати у відповідача копію ордеру про вселення №5330 від 27.04.2016 року та копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування свого клопотання зазначив, що відповідач умисно приховує від нього документи стосовно вищевказаного житла та щодо порядку його отримання, а отримані документи можуть значно вплинути на розгляд справи.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 липня 2020 року клопотання позивача про забезпечення доказів було задоволене, витребувано з комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» належним чином завірену копію ордеру та технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , а також з Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації довідку про зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідач направив апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу вважає незаконною, та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та вирішити питання судових витрат.

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду проходить до наступних висновків:

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам вказане рішення не відповідає.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 13 ЦПК України встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, який полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В позовній заяві позивач заявив клопотання про забезпечення доказів, шляхом витребування копії ордеру та технічного паспорту від відповідача якою є ОСОБА_3 . При цьому позивач всупереч вимог закону не зазначив жодної обставини щодо неможливості отримання таких доказів власними силами та засобами. Жодних інших заяв з цього приводу позивач не подавав.

Зважаючи на викладене, суд задовольнив заяву позивача в порушення вимог процесуального закону, забезпечивши докази шляхом витребування копії ордеру та технічного паспорту не від відповідача, як це просив позивач, а від комунального підприємства. Крім того, суд в порядку забезпечення доказів цією ж ухвалою витребував з Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації довідку про зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_1 , хоча про забезпечення таких доказів заява позивача жодного клопотання не містила.

Звертає увагу суд і на доводи апелянта стосовно того, що при наданні відповіді від комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», зазначений орган вказав, що надає відповідь на ухвалу суду про витребування вказаних документів як щодо кв. АДРЕСА_2 , так і щодо кв. АДРЕСА_1 , надавши копії двох ухвал Дарницького районного суду міста Києва від 09 липня 2020 року в даній справі, які є повністю ідентичним за змістом за виключенням номеру будинку на вул. Харківське Шосе . При цьому матеріали даної цивільної справи містять лише одну ухвалу (щодо квартири АДРЕСА_1 ) і не містять ні іншої ухвали стосовно іншої вказаної адреси, ні ухвали про виправлення описки в судовому рішенні.

З урахування вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування і ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При цьому колегія суддів приходить до висновку про те, що заяви позивача не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

З наведеної норми вбачається, що підставою для забезпечення доказів є ризики їх втрати або ускладнення чи унеможливлення їх отримання. В той же час жодного доводу з цього приводу заява позивач не містить. Більш того, заявляючи про забезпечення доказу - копії ордеру, позивач до свого позову прикладає копію такого ордеру, засвідчену ним самим.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заяви позивача про забезпечення доказів, відтак відсутність підстав для її задоволення.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення доказів відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько