УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2021 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги.

Вивчивши подані матеріали, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Предметом заяви про видачу судового наказу є стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги, що надавались за адресою: АДРЕСА_1 , у загальному розмірі 17 306,31 грн.

Відповідно до частини 1 статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, ч. 1 ст. 30 ЦПК України встановлює виключну підсудність для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, які пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги, що надавались за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у будинку, що розташований на адміністративній території Святошинського району м. Києва.

Отже, за правилом, встановленим ч. 1 ст. 30 ЦПК України, відповідний позов (заява) має пред`являтись до суду за місцем знаходження нерухомого майна, з приводу утримання якого виник спір.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, що висловлені у постанові від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

На підставі ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, дана заява про видачу судового наказу не підсудна Солом`янському районному суду м. Києва та за правилами виключної підсудності має розглядатися Святошинським районним судом м. Києва

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

За таких обставин, доходжу висновку про відмову у видачі судового наказу, із роз`ясненням заявникові, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, за встановленими правилами підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 165-166, 186 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.А. Усатова