Справа № 523/3100/21
Провадження №4-с/523/47/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2021 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді: Кремер І.О.,

з участю секретаря судових засідань: Скоріної М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 у м. Одеса скаргу ОСББ «ОДИСЕЙ 34», за участю суб`єкта оскарження головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченко Олега Валентиновича, Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на дії державного виконавця щодо виконання судового наказу, виданого Суворовським районним судом м. Одеса у справі № 523/5843/19,-

ВСТАНОВИВ:

ОСББ «ОДИСЕЙ 34», за участю суб`єкта оскарження головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченко О.В., Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернулося до суду із скаргою на дії державного виконавця щодо виконання судового наказу, виданого Суворовським районним судом м. Одеса у справі № 523/5843/19.

Обгрунтовуючи вимоги поданої скарги вказує на те, що 25.04.2019 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСББ «ОДИСЕЙ 34» суму боргу в розмірі 4012,26 грн., 11,61 грн. 3% річних, 430,11 грн. інфляційних втрат та судового збору в розмірі 192,10 грн.

В подальшому, 15.01.2021 року ОСББ «ОДИСЕЙ 34» було направлено на адресу Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про відкриття виконавчого провадження. Однак, 13.02.2021 року ОСББ «ОДИСЕЙ 34» отримало Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання № 3022 від 29.01.2021 року, складене та засвідчене головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Демченко О.В. Причиною повернення виконавчого документу слугувало те, що такий не відповідає вимогам п. 6 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта.

Оскільки, відсутність у виконавчому документі відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, просить суд задовольнити дану скаргу в повному обсязі та постановити ухвалу, якою:

?визнати незаконними дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченко О.В. щодо винесення повідомлення від 29.01.2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання судового наказу від 25.04.2019 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/5843/19;

?скасувати повідомлення головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченко О.В. від 29.01.2021 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання судового наказу від 25.04.2019 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/5843/19;

?зобов`язати Перший Суворовським відділ ДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) відновити виконавче провадження щодо примусового виконання судового наказу від 25.04.2019 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/5843/19, винести постанову про відкриття виконавчого провадження та вчинити всі інші, передбачені законодавством дії щодо примусового виконання судового наказу від 25.04.2019 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/5843/19;

?стягнути з Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСББ «ОДИСЕЙ 34» витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1000 грн.

Представник скаржника ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та провести розгляд справи за її відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд вважає за можливим провести розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.04.2019 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСББ «ОДИСЕЙ 34» суму боргу в розмірі 4012,26 грн., 11,61 грн. 3% річних, 430,11 грн. інфляційних втрат та судового збору в розмірі 192,10 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією даного судового наказу.

В подальшому, 13.01.2021 року ОСББ «ОДИСЕЙ 34» було направлено на адресу Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про відкриття виконавчого провадження.

З наявного в матеріалах справи Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29.01.2021 року вбачається, що головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Демченко О.В. було повернуто стягувачу судовий наказ № 523/5843/19 з тих підстав, що такий не відповідає вимогам п. 6 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У відповідності до ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України, ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника та дата його народження у виконавчому документі зазначаються при їх наявності, якщо вони відомі суду.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» з метою захисту інтересів стягувача, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відтак суд вважає, що у разі не зазначення ідентифікаційного коду боржника у рішенні суду, виконавчому документі, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу із запитом про отримання інформації, задля встановлення дати народження боржника.

Тому відсутність у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серії та номеру паспорта боржника не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що державний виконавець, повертаючи виконавчий документ стягувачу, не у повній мірі скористався наданими йому законом правами та повноваженнями для своєчасного і повного виконання судового рішення і доказів протилежного суду не надав.

Про відсутність правових підстав для повернення виконавчого документу без виконання у зв`язку з відсутністю у виконавчому листі даних про особу боржника зазначено також у постановах Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі №6-62цс14 та в постанові КЦС ВС від 11.12.2019 року у справі № 487/3774/16-ц, які суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Приписами ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 129 Конституції України закріплено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд приходить до переконання, що дії гол. державного виконавця Демченко О.В. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29.01.2021 року є неправомірними, у зв`язку з чим, вказане повідомлення підлягає скасуванню, а скарга в даній частині задоволенню.

Однак, щодо вимоги ОСББ «ОДИСЕЙ 24» про зобов`язання Першого Суворовським відділ ДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) відновити виконавче провадження щодо примусового виконання судового наказу від 25.04.2019 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/5843/19, винести постанову про відкриття виконавчого провадження та вчинити всі інші, передбачені законодавством дії щодо примусового виконання судового наказу від 25.04.2019 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/5843/19, то суд приходить до переконання, що скарга в цій частині задоволенні не підлягає з огляду на наступне.

Виходячи з норм чинного законодавства України у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому, суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб, до вчинення тих дій, які згідно із Законом можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (Постанова Пленуму Верховного суду України, від 26.12.2003, №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»).

Таким чином, суд констатує, що прийняття відповідних постанов в межах виконавчого провадження відноситься до виключної компетенції державного виконавця, якому надані такі повноваження відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», у зв`язку з цим, у суду відсутні правові підстави для зобов`язання державного виконавця прийняти відповідне рішення (вданому випадку щодо відкриття виконавчого провадження).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржником на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги № ОС 20 від 28.12.2020 року, Додаткової угоди від 13.02.2021 року до договору № ОС 20 від 28.12.2020 року, акт приймання передачі від 16.02.2021 року, Розрахунок витрат та Ордер серії ОД № 499830 від 18.02.2021 року.

Відповідно до долученого до матеріалів справи розрахунку витрат станом на 16.02.2021 року вбачається, що вартість послуг ОСОБА_2 з надання правової допомоги відповідно до вказаного вище договору та додаткової угоди складає 1000 грн.

Таким чином, після повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи щодо правового характеру понесених стороною витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку, що скаржником доведено підстави для їх компенсації, надано розрахунок витрат, який відповідає нормам права і, відповідно, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), посадовою особою якого допущено протиправну дію, у зв`язку з чим ОСББ «ОДИСЕЙ 34» вимушене було звернутися до суду за захистом свого порушеного права та понесло витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 4, 5, 12, 81, 447, 452, 354 ЦПК України, ст. 1, 2, 4, 5, 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 129 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСББ «ОДИСЕЙ 34», за участю суб`єкта оскарження головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченко Олега Валентиновича, Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на дії державного виконавця щодо виконання судового наказу, виданого Суворовським районним судом м. Одеса у справі № 523/5843/19 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченко Олега Валентиновича щодо винесення повідомлення від 29.01.2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання судового наказу від 25.04.2019 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/5843/19.

Скасувати повідомлення головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченко Олега Валентиновича від 29.01.2021 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання судового наказу від 25.04.2019 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/5843/19.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСББ «ОДИСЕЙ 34» витрати на професійне правничу допомогу адвоката в розмірі 1000/тисяча/грн.

В задоволенні решти вимог скарги ОСББ «ОДИСЕЙ 34» - відмовити.

Учасники справи:

Скаржник: ОСББ «ОДИСЕЙ 34», код за , місцезнаходження: 65000, м. Одеса, вул. Ак. Сахарова, 34.

Суб`єкт оскарження: головним державний виконавець Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченко Олег Валентинович, місцезнаходження: 65102, м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36г.

Суб`єкт оскарження: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: 65102, м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36г.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер