ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

10 березня 2021 року

м. Харків

справа № 643/18472/15-ц

провадження № 22-ц/818/652/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кругової С.С., Тичкової О.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2016 року, по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І.О. до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2016 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» задоволено.

На зазначене рішення суду першої інстанції 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2016 року залишено без руху.

Зазначену ухвалу апелянтом отримано 23.02.2021 року, про що свідчить його підпис у зворотньому поштовому повідомлення (а.с.121).

На виконання ухвали Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, 05.03.2021 року ОСОБА_1 надіслав заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження заочного рішення Московського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2016 року.

У своїй заяві апелянт зазначає, що копію оскаржуваного рішення ним отримано 25.09.2020 року. Крім того, зазначає що підпис у зворотньому повідомленні на аркуші 96 виконаний не ним. А також зазначає, що з 11.04.2016 по 22.04.2016 року перебував на лікуванні у денному стаціонарі, на підтвердження чого надав копію довідки (а.с.126).

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2016 року, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.294 ЦПК України (чинного на момент ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Матеріали справи свідчать про те, що Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І.О. подано позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-30).

13 квітня 2016 року Московським районним судом м.Харкова у справі ухвалено заочне рішення. Про призначення справи до розгляду на 13.04.2016 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були повідомлені належним чином, про що свідчать їх підписи у розписці про явку у судове засідання (а.с.84).

Копію оскаржуваного рішення відповідачам було направлено поштою.

Конверт на ім`я ОСОБА_1 було направлено на адресу: АДРЕСА_1 , за якою відповідач отримував пошту (а.с.58, 66), однак відправлення не було вручено та повернуто до суду за закінченням терміну зберігання (а.с.95).

Конверт на ім`я ОСОБА_2 було направлено на адресу: АДРЕСА_2 , та було отримано її чоловіком ОСОБА_1 18.04.2016 року, про що свідчить його підпис у зворотньому поштовому повідомленні (а.с.96).

Отже відповідачу ОСОБА_3 було відомо про розгляд цивільної справи.

З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2020 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , звернувся з заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.100).

Згідно підпису представника апелянта, з матеріалами справи, в тому числі зі змістом оскаржуваного рішення Московського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2016 року - він ознайомився 03.08.2020 року.

Між тим, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся лише 05.10.2020 року (а.с.112), до якої долучено копію оскаржуваного заочного рішення Московського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2016 року, виготовленої секретарем судових засідань 11.08.2020 року (а.с.110).

Апелянт зазначив, що копія оскаржуваного заочного рішення ним отримана 25.09.2020 року, посилаючись на розписку в матеріалах справи.

Однак матеріали справи не містять зазначеного документу (розписки).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особи право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Стосовно питання доступу до суду Європейський суд з прав людини у справі «МПП «Голуб» проти України» повторює, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань .

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Дії однієї сторони не повинні порушувати права іншої сторони.

У рішенні від 03 квітня 2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 358 ЦПК України, оскільки з моменту складання повного тексту судового рішення пройшло більше одного року, за відсутності підстав вважати, що строк пропущений внаслідок виникнення обставин непереборної сили, колегія суддів вважає, що наявні підставі для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І.О. до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з тим, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного судового рішення.

Керуючись ч.2 ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 13 квітня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І.О. до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: С.С. Кругова

О.Ю. Тичкова