Справа № 675/1823/21
Провадження № 2/675/722/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" грудня 2021 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Пашкевича Р. В.,

за участю: секретаря судового засідання Гедзенюк В. В.,

позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Плющ Л. П.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в м. Ізяславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що вказаний будинок належав колгоспному двору, членами якого, станом на 15.04.1991 року, крім нього, були: його баба - ОСОБА_6 (голова двору), мати та батько - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також рідна сестра позивача - ОСОБА_9 . Мати позивача та його рідна сестра участі в утриманні спірного будинку не приймали, не виділяли своєї долі та не бажали оформляти свої права, вибули з даного домогосподарства на постійне місце проживання до м. Хмельницького, а тому з врахуванням положень ст. 126 ЦК УРСР втратили право на частку в майні двору.

З врахуванням зазначеного та згідно діючого на той час ЦК УРСР спірний будинок належав іншим членам колгоспного двору, а саме: позивачу - ОСОБА_1 та його батькам - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності і виходячи з принципу рівності часток, кожному з них частка становила 1/3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Спадкоємцем після її смерті став син - ОСОБА_7 , який успадкував 1/3 частку вказаного житлового будинку, але не оформив своїх прав на вказане спадкове майно та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Таким чином, батькові позивача, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , належала 2/3 частини будинку, а позивачу - ОСОБА_1 - 1/3 частина будинку, як бувшому члену колгоспного двору.

Позивач вказує, що є спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_7 , проте позбавлений можливості належно оформити свої спадкові права на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, тому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 08.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.

В подальшому, після надання можливості сторонам по справі надати суду заяв по суті справи, ухвалою суду від 06.12.2021 року закрито підготовче провадження по справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Плющ Л. П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні вказала, що заперечень проти задоволення позову не має, тому позов визнає у повному обсязі.

Третя особа - ОСОБА_4 в судовомузасіданні зазначила, що не заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 .

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про місце, день та час слухання справи повідомлена належним чином. В поданій до суду заяві вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному об`ємі, визнає право власності брата на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , просила розгляд справи проводити без її участі.

Вислухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_1 , запис № 28, виданого Двірецькою сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, його батьками зазначено в графі мати - ОСОБА_6 , в графі батько - ОСОБА_11 .

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , запис № 3, виданого Двірецькою сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, його батьками зазначено в графі мати - ОСОБА_8 , в графі батько - ОСОБА_7 .

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач є рідним сином ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також внуком ОСОБА_6 .

Згідно довідки Двірецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 07.08.2020 року № 02-26/139 та записів у погосподарських книгах Двірецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області за 1991-1995 роки житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , відноситься до суспільної групи «колгоспний двір». В архіві Двірецької сільської ради збереглися погосподарські книги з 1964 року, тому відомості з якого часу домогосподарство відноситься до колгоспного двору відсутні. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») членами цього колгоспного двору являлись: ОСОБА_6 (голова двору), син - ОСОБА_12 , невістка - ОСОБА_8 , онука - ОСОБА_9 , онук - ОСОБА_1 , які мали право на відповідну частку майна цього колгоспного двору. Однак, право власності на вказане домоволодіння за членами колгоспного двору, відповідно до належних їм часток зареєстровано не було.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10.12.2002 року, виданого Двірецькою сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, вбачається, що ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Двірецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 13.07.2020 року № 234, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Фактично протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_6 в управління спадковим майном вступив її син ОСОБА_7 , який прийняв спадщину і взяв спадкове майно під свою охорону, на день смерті був зареєстрований і проживав у спадковому будинку.

Відповідно до архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву № 1510/01-18 від 30.05.2016 року, відповіді Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 12.11.2021 року №3292/01-21 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №67275366 від 12.11.2021 року, по документам архівного фонду Ізяславської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 в 2002 - 2004 р. р. не заводилась. Інформація щодо наявності спадкової справи до майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Спадковому реєстрі відсутня.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого повторно Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 28.07.2020 року встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис за № 3.

Із довідки Двірецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 13.07.2020 року № 235, вбачається, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_7 до складу його сім`ї входили: син - ОСОБА_1 , 1977 року народження, та онука - ОСОБА_6 , 2000 року народження. Інших осіб зареєстровано не було.

Згідно повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори № 1341/01-16 від 19.11.2021 року, Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44056582 від 02.06.2016 року, інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №№67324286, 67324313, 67323881, 67323931 від 16.11.2021 року в нотаріальній конторі заведено спадкову справу №266/2016 р. після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцем першої черги за законом являється син померлого - ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), якому 02.06.2016 року Ізяславською держнотконторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом (на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Двірець» с. Двірець Ізяславського району Хмельницької області, розміром 3,23 в умовних кадастрових гектарах, належало - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_7 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав) - на підставі сертифікату серії ХМ № 0401837).

Також зазначено, що в Ізяславській державній нотаріальній конторі окремої спадкової справи після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилось. Після смерті ОСОБА_6 фактично в управління спадковим майном вступив її син - ОСОБА_7 , але не оформив своїх спадкових прав. Інших заяв не надходило.

Тобто, позивач після смерті свого батька ОСОБА_7 є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину.

Комунальним підприємством «Ізяславське МБТІ» позивачу ОСОБА_1 оформлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Як слідує з довідок комунального підприємства від 27.07.2020 року № 114, та 24.06.2021 року № 244, інвентаризаційна справа та правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно відсутні.

Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до статті 563 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двору не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору.

За правилами статті 120 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 р. у зв`язку із введенням в дію відповідно до постанови Верховної ради Української РСР від 26.03.1991 р. Закону України «Про власність».

Частиною 2 ст. 123 ЦК УРСР передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом та прийняв спадщину в установленому законом порядку. Однак, належним чином оформити своє право на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, в порядку спадкування не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Мати позивача ОСОБА_4 та його сестра ОСОБА_5 втратили право на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, з врахуванням роз`яснень, викладених у пп. г) п.6 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року за пропуском трирічного строку позовної давності. Так, вказані особи участі в утриманні спірного будинку не приймали, не виділяли своєї долі та не бажали оформляти свої права, вибули з даного домогосподарства на постійне місце проживання до м. Хмельницького, а тому з врахуванням положень ст. 126 ЦК УРСР втратили право на частку в майні двору.

Відтак, оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1223, 1261-1265, 1268 ЦК України, ст.ст. 247, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Ізяславським РВ УДМС України в Хмельницькій області 16.08.2013 року;

Відповідач - Ізяславська міська рада Ізяславського району Хмельницької області, , місце знаходження: Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Незалежності, 43;

Третя особа 1 ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Третя особа 2 ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 10 січня 2022 року.

Суддя: Р. В. Пашкевич