Провадження № 2/679/8/2021
Справа № 679/142/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Базарника Б.І.,

за участю секретаря судового засідання Дмітрієвої О.В.,

представника позивача Москалюк С.А.,

представника відповідача Волкова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду м.Нетішин цивільну справу № 679/142/17 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє на підставі довіреності ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору частково недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) 09.08.2007 року уклали кредитнй договір №НМN0G100003124 (надалі - договір).

Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачу кредит у розмірі 35280,00 доларів США на термін до 06.08.2027 року, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Проте, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 11.01.2017 року має заборгованість - 25016,44 доларів США, яка складається з наступного: 23899,58 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); - 1053,57 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 57,60 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 5,69 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;

Зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 23899,58 доларів США, яка складається з наступного: - 23899,58 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту). Розрахунок суми заборгованості додається.

Не погоджуючись з первісним позовом відповідачем 10.04.2017 року було подано до суду зустрічну позову заяву.

В обґрунтування якої ОСОБА_1 зазначив, що проти позову ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 заперечує.

Вважає, що зустрічний позов має розглядатись спільно із первинним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки обидва позови пов`язані, стосуються одного й того ж кредитного договору і задоволення зустрічного позову частково виключає задоволення первісного позову, оскільки визнання недійсною умови кредитного договору про сплату винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати вплине на суму заборгованості за даним кредитним договором.

Суть позовних вимог за зустрічним позовом полягає у наступному, що 09.08.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № НМN0G100003124.

Згідно з п. 1.1. Договору банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок зазначений в п.7.1. цього Договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 7 Договору.

Відповідно до п. 7.1. Договору, Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з «09» серпня 2007 року по «06» серпня 2027 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії (далі - Кредит) у розмірі 28800,00 доларів США на наступні цілі: придбання нерухомості, а також у розмірі 6480 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з «09» по «14» число кожного місяця.

Вважає, що умова Договору щодо обов`язку ОСОБА_1 сплачувати винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця у Період сплати (далі - комісія), що становить 28800x0,20%=57,6 доларів США на місяць, є несправедливою умовою договору, яка суперечить ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» зважаючи на те, що згідно із частинами першою, третьою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції від 01.12.2005 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

В п. 7.1. Договору зазначено, що Кредит надається на цілі: придбання нерухомості. Тобто, Кредит наданий ОСОБА_1 за Договором є споживчим, а тому до нього застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15- рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Встановивши в Договорі сплату щомісячної комісії, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-І 746цс16.

Враховуючи наведене, вважає, що договір укладений між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» є недійсними.

14.02.2018 року представник АТ КБ «Приватбанк» Побережна О.Г. подала до суду заперечення на зустрічний позов та зазначила, що сторони погодили положення кредитного договору в тих межах, які сторони бажали викласти у самому договорі.

Вказує, що звинувачення Відповідача, що Банк пропонує несправедливі умови кредитування є безпідставними, адже сторони досягни згоди щодо всіх умов, що засвідчили власними підписами.

Стверджує, що доказів того, що Відповідач не мав можливості прочитати договір перед його укладенням до суду не надано. Окрім того, Відповідач протягом тривалого часу належним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про згоду з вказаними умовами.

Більш того, слід зауважити, що Цивільним кодексом України встановлено принцип свободи договору (ст.ст.6, 627 ЦК України), відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так само вільно діяв і Відповідач при укладенні кредитного договору, чітко усвідомлюючи в момент укладення цього договору обсяг взятих на себе зобов`язань.

Зазначає, що відповідачем в зустрічній позовній заяві не надано доказів на підтвердження позовних вимог. Всі його твердження грунтуються на припущеннях та не підлягають задоволенню.

Також просить застосувати строки позовної давності. Адже Кредит укладений ще у 2007 році, а зустрічний позов до Банку відповідач подав лише у 2017 році. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином Відповідач пропустив строки позовної давності.

Тому, зважаючи на вищевикладене, вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічного позову.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01.03.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.04.2017 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє на підставі довіреності ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору частково недійсним до спільного провадження.

18.05.2017 року в судді Сопронюк О.В. закінчилися повноваження у зв`язку із закінченням строку, на який її призначено, тому дану справу передано до канцелярії суду для повторного розподілу між суддями відповідно до вимог ст.11-1 ЦПК України.

Після повторного автоматичного розподілу, в порядку визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, дану цивільну справу передано на розгляд судді Базарнику Б.І. та прийнято суддею відповідно до ухвали суду від 23.05.2017 року.

Суд зазначає, що 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.9 Розділу VII Перехідних Положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження, що передбачено новою редакцією ЦПК України.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.06.2018 року призначено по цивільній справі №679/142/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє на підставі довіреності ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору частково недійсним, судову економічну експертизу документів фінансово кредитних операцій та на час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19.09.2018 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.02.2019 року клопотання експерта з виконання економічних експертиз Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про погодження терміну виконання експертизи понад три місяці та надання додаткових документів, необхідних для проведення експертизи задоволено та витребувано з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - платіжні документи (виписки банку, меморіальні ордери, платіжні доручення, квитанції, тощо), що підтверджують видачу кредиту та погашення заборгованості за кредитним договором №HMNOG100003124 від 09.08.2007 р. за період з 09.08.2008 року по 05.04.2017 року (включно) та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25.11.2019 року провадження у справі поновлено провадження та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_3 позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підтримала посилаючись на викладене в позовній заяві, просила їх задовольнити. Щодо зустрічної позовної заяви відповідача за первісним позовом, то такі заперечення викладені у запереченні на позов, в якому просила в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» заперечував в повному бсязі, посилаючись на обставини викладені у зустрічном у позові. На задоволенні зустрічного позову наполягав у повному обсязі.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до висновку, що як і первісний позов так і зустрічний позов із наведених у них мотивів не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 09.08.2007 року уклали кредитний договір №НМN0G100003124.

Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачу кредит у розмірі 35280,00 доларів США на термін до 06.08.2027 року, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до матеріалів справи на підтвердження позовних вимог Банк надав розрахунок заборгованості за договором №НМN0G100003124, копію кредитного договору.

За розрахунком позивача за договором виникла заборгованість станом на 11.01.2017 року, а саме в розмірі - 25016,44 доларів США, яка складається з наступного: 23899,58 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); - 1053,57 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 57,60 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 5,69 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;

Однак, як вбачається з висновку експерта за результатами проведеної судово-економічної експертизи від 18.11.2019 року №3868/18-26, 2806/2807/19-26, по першому питанню: Розрахунок заборгованості за кредитним договором №НМN0G100003124 від 09.08.2007 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 05.04.2017 року не відповідає умовам цього договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором. По другому питанню: Дійсна заборгованість за кредитним договором №НМN0G100003124 від 09.08.2007 року станом на 05 квітня 2017 року, з урахуванням проплаченим відповідачем сум в погашення боргу відсутня. По третьому питанню: Дійсна заборгованість за кредитним договором №НМN0G100003124 від 09.08.2007 року, станом на 05 квітня 2017 року, з урахуванням проплачених відповідачем сум в погашення боргу у випадку визнання судом умови кредитного договором №НМN0G100003124 від 09.08.2007 року щодо обов`язку Позичальника сплачувати винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від сум виданого кредиту щомісяця у період сплати - недійсною, з моменту укладення договору відсутня.

Таким чином, позивач не надав достатніх доказів того, що в ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором №НМN0G100003124 від 09.08.2007 року.

Що стосується письмових пояснень представника АТ «КБ «Приватбанк» Москалюк С.А. про те, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , 09.08.2007 року було укладено два кредитних договори, а саме договір № НМN0G100003124 (надалі - договір на основний кредит), та договір № НМN0G200003124, та те, що висновки експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 18.11.2019 року, не відповідають умовам укладених між сторонами договорів, а також даним виписок банку, які аналізував експерт, суд зазначає, що не бере їх до уваги, оскільки АТ КБ «Приватбанк» ставились вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № НМN0G100003124 від 09.08.2007 року. Водночас, позовних вимоги про стягнення заборгованості за договором № НМN0G200003124 від 09.08.2007 року АТ КБ «Приватбанк» не ставилось, а також він не був предметом розгляду даної справи.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи змістом (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами 1 і 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Отже, у зв`язку з недоведеністю факту наявності заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають.

У зв`язку з наведеним, у задоволення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє на підставі довіреності ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору частково недійсним, то суд не вбачає правових підстав для його задоволення, оскільки таке не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.

Окрім цього, під час вирішення питання про застосування позовної давності суд враховує загальний період часу, який минув з моменту укладання договору, що становить більш 9 років (оскаржуваний кредитний договір укладено 09.08.2007 року, а з зустрічним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 10.04.2017 року).

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Вирішуючи питання в порядку ст.141 ЦПК України та враховуючи відмову в задоволенні первісного та зустрічного позову, понесені сторонами судові витрати слід покласти на останніх.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 264 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє на підставі довіреності ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору частково недійсним відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.02.2021 року.

Сторони у справі №679/142/17:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», юридична адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд. 1Д; адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО № 305299

Відповідач: ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Б.І.Базарник