КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 року м. Київ

Справа №755/3870/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3551/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Катющенко В.П. 09 грудня 2020 року в м. Києві, дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У березні 2020 року АТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 травня 2017 року у розмірі 12256, 01 грн та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ним та ОСОБА_1 був укладений договір, на підставі якого вона отримала кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту. Банк свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах кредитного ліміту.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідачем, станом на 20 грудня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 12256,01 грн, з яких: 7237,91 грн - заборгованість за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту); 1779,11 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 2179,18 - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 559,81 грн - штраф (процентна складова).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки та розміру наданого відповідачеві кредиту, тому перевірити розмір нарахованої суми тіла кредиту, процентів, пені та штрафів, що вказані в розрахунках заборгованості, не є можливим. Матеріали справи також не містять підтверджень, що саме з наявними в матеріалах справи Умовами та правилами ознайомилася і погодилася відповідач, підписуючи анкету-заяву. Розрахунки заборгованості також не містять даних про встановлення кредитного ліміту та його розмір. В матеріалах справи відсутня й виписка по рахунку, з якої можна було б встановити відомості як про зняття коштів, їх розмір, так і про погашення кредиту.

Не погодилось із вказаним рішення суду АТ КБ «ПриватБанк», представником подано апеляційну скаргу, в якій вона вказує на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказує на те, що представником позивача була надана до суду копія анкети-заяви, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки, зокрема і відсоткова ставка. З копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що погоджується з Умовами та Правилами. Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору.

Вказує,що суд першої інстанції не перевірив розрахунок заборгованості та доводи позивача стосовно того, що позичальник користувався грошовими коштами та виконував умови кредитного договору протягом декількох років, частково сплачуючи заборгованість за договором, у тому числі відсотки, пеню та комісію, чим визнав свої зобов`язання за угодою.

При цьому, зазначає, що суд першої інстанції мав перевірити факт виконання кредитного договору, що може свідчити про визнання договірних правовідносин.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 травня 2017 відповідачем була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 8).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 22 травня 2017 року станом на 12 грудня 2019 року, складає 12256,01 грн, з яких: 7237,91 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1779,11 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1581,12 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 2179,18 грн - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625, штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксована частина); 559,81 грн. - штраф (процентна складова), що й просить стягнути з відповідача.

Також представником позивача надано паспорт споживача, в якому визначено умови для карток «Універсальна» та «Універсальна Gold» (а.с. 9-12).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наведених обставин справи вбачається, що відповідачем були підписані анкета-заява та паспорт споживача.

Анкета-заява від 22 травня 2017 року містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Проте не зазначено яку саме картку вона бажала оформити, не встановлено кредитний ліміт, із зазначеної заяви не вбачається, що банком відкрито картковий рахунок на ім`я відповідача та номер карткового рахунку, не вбачається, що відповідач ознайомилась саме з Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року. У зв`язку з цим, із вказаної заяви не можна зробити висновок про те, на які саме умови погодилась відповідач.

Посилання Банку на наявність згоди позичальника з умовами кредитування, що підтверджується підписом у анкеті-заяві, колегія суддів також вважає необгрунтованими, оскільки відсутній підпис відповідача на Умовах та Правилах фактично надає можливість Банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погодженні з відповідачем. Як вірно вказав суд першої інстанції, зазначення в заяві про ознайомлення з Умовами та Правилами, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на яку вказує Банк. При пред`явленні позову банком до позовної заяви було долучено Паспорт споживача та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», у якому містяться умови щодо пільгового періоду, базової процентної ставки, неустойки для наступних видів кредитних карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду; «Універсальна CONTRAKT»; «Універсальна GOLD» (а.с.11). Однак, використання наведених Тарифів є можливим лише за умови, що в Анкеті-заяві зазначено про те, яку конкретно кредитну картку отримав позичальник, інакше втрачається зв`язок між тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником, та виходячи з чого має орієнтуватися суд під час розгляду справи.

А отже, надані документи не підтверджують наявність між сторонами саме кредитних відносин та наявність заборгованості відповідача перед позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не перевірив розрахунок заборгованості, не можуть бути прийняті до уваги апеляційного суду, так як розрахунок, проведений стороною позивача не підтверджений належними та допустимими доказами, а виписки по рахунку позивачем суду першої інстанції представлено не було.

Долучена до апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» виписка по картковому рахунку не може бути прийнята судом апеляційної інстанції, оскільки не надавалася до суду першої інстанції та не була предметом його дослідження. Позивачем не було доведено поважності причин ненадання таких доказів до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції проігноровано факт погодження між сторонами істотних умов договору, зокрема щодо сплати відсотків та штрафів. А не зазначення в рішенні суду мотивів не прийняття вищевказаного паспорту споживчого кредитування не спростовує висновку суду щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення відсотків та штрафів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави до його скасування з мотивів викладених у апеляційній скарзі відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук