РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Паньшиної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТДВ "Міжнародна страхова компанія" , 3-я особа ОСОБА_2 про стягнення не виплаченого грошового відшкодування , -

встановив:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась у суд з позовом до відповідача, ТДВ "Міжнародна страхова компанія" , 3-я особа ОСОБА_2 в якому після зменшення позовних вимог від 19.11.2019р., просить стягнути з відповідача не виплачене страхове відшкодування в сумі 58780.33 грн. та моральну шкоду в сумі 20000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 24.02.2017р. сталася ДТП за участю автомобілів HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та NISSAN JUKE д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала вона. Постановою суду від 26.04.2017р. винним у вказаному ДТП визнаний ОСОБА_2 . Вона звернулась до ТДВ "Міжнародна страхова компанія" для виплати страхового відшкодування, оскільки її автомобіль було пошкоджено та вартість відновлюваного ремонту склала 127436,39 грн. Страхова вказане ДТП визнала страховим випадком, однак виплатила суму страхового відшкодування частково в розмірі 53098,50 грн., внаслідок чого підлягає стягненню у судовому порядку недоплачена сума стартового відшкодування, з урахуванням інфляційних та 3% річних.

Також, на підставі ст. 23 ЦК України вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка в даному випадку полягає у здійсненні усіх дій направлених на отримання страхового відшкодування , отримання статусу відповідача у цивільній справі за позовом ТОВ «Міжнародна страхова компанія», написання претензії та звернення зі скаргою. Крім того, вона не мала змоги тривалий час користуватися пошкодженим автомобілем, вимушена була його дешево продати. Тому враховуючи порушення її звичайного способу життя , негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних із ДТП , вона оцінює моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Відповідач - ТДВ "Міжнародна страхова компанія", у поданому відзиві проти заявлених вимог заперечувала. Не оспорювала наявність страхового випадку, який стався 24.02.2017р., однак зазначала, що за проведеною 30.01.2018р. ХНДІСЕ ім.засл. проф. М.С. Бокаріуса експертизою, винними в ДТП від 24.02.2017р. є обидві водія, тому на підставі ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатила 50% від розміру заподіяних збитків.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, письмових пояснень щодо позовних вимог не надав.

Судом було відкрито провадження у справі, прийняті до розгляду зменшені позовні вимоги, призначена експертиза.

Суд, заслухавши доводи сторін та дослідивши надані докази приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Судом встановлено, що 24.02.2017р. сталося ДТП за участю автомобілів HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та NISSAN JUKE д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала позивачка .

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 26.04.2017р. винним у вказаному ДТП визнаний ОСОБА_2 . Постанова набула законної сили. Зокрема в постанові суду зазначено, що ДТП сталося, внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п.п.11.4, 12.1, 12.3 ПДР України.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На час ДТП власником автомобіля NISSAN JUKE д.н.з. НОМЕР_2 була позивачка, що підтверджується відповіддю територіального сервісного центру №6342 РСЦ в Харківській області.

Між ОСОБА_2 та ТДВ "Міжнародна страхова компанія" було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується полісом. Згідно страхового полісу АІ №9265575, який діяв на момент ДТП, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 100000 грн., франшиза - 0.

27.06.2017року позивачка звернулась до ТДВ "Міжнародна страхова компанія" із заявою про настання страхового випадку.

ТДВ «Міжнародна страхова компанія» було виплачене позивачці страхове відшкодування в розмірі 53098,50 грн., що сторонами не оспорюється

Згідно висновку НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса від 30.01.2018року №21550, який проведено на замовлення ТДВ "Міжнародна страхова компанія", дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п.10.1,10.2 ПДР України, водій ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР України, якщо водій ОСОБА_2 до моменту зіткнення змінив напрямок руху вліво, то він повинен був діяти також відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України.

При дослідженні висновку НДІСЕ ім.. засл. проф. М.С. Бокаріуса від 30.01.2018року суд виходить з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Відповідно до ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

За нормами ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Проте у висновку від 30.01.2021року №21550 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Крім того, преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі ( позиція ВС у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду постанова №234/16272/15-ц).

Враховуючи, що вина особи встановлюється рішенням суду та висновок НДІСЕ ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса від 30.01.2018року №21550 суперечить постанові суду від 26.04.2017року, в частині порушення правил дорожнього руху, а також у висновку не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок , зазначений висновок є не належним доказом, що узгоджується із правовою позицією викладеної у постанові ВС/ВП № 522/1029/18 від 18.12.2019.

Судом під час розгляду справи, за клопотанням відповідача було призначено судово-автотехнічну експретизу, однак експертиза не була проведена у зв`язку з неоплатою відповідачем.

За змістом ст.ст. 12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Згідно ст.ст. 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу № 46/08/17 від 16.08.2017року вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу NISSAN JUKE д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , складає 190756,75 грн.

Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ. Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ.

Страхова виплата (регламентна виплата), здійснена за Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілій особі (страховиком чи МТСБУ) за відсутності документального підтвердження факту оплати проведеного відновлювального ремонту, не включає суму податку на додану вартість. Доплата цього податку здійснюється відповідно до наведених в пункті 36.2 статті 36 зазначеного Закону умов, а суб`єкт, на якого покладається обов`язок доплатити суму податку, визначається залежно від того, чи перевищують сумарно: здійснена страхова виплата (регламентна виплата) разом з проведеним відновлювальним ремонтом пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу та нарахованої суми ПДВ.

Вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу складає 127436,39 грн. з ПДВ ( без ПДВ- 106196,99 грн.), коефіцієнт фізичного зносу 0,3737.

Таким чином, враховуючи ліміт страхового відшкодування встановлений договором, суму сплаченого страхового відшкодування, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 46901,50 грн.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 979 ЦК України договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням.

Позивачка (потерпіла), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачем, але наділяється правами за цим договором: на її або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання ( правовий висновок ВП ВС у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц)

Позивачка звернулась із заявою про виплату їй страхового відшкодування до відповідача, надавши відповідні документи 27.06.2017р., тому з урахуванням положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума страхового відшкодування в розмірі 46901,50 грн.(недоплачена )повинна бути виплачена не пізніше 25.09.2017р., внаслідок чого позивачка має право на виплату зазначеної суми з урахуванням 3% річних та інфляційних на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, починаючи з 26.09.2017р.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця.

За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше пів місяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Позивачка просить стягнути інфляційні та 3% річних за період з 27.09.2017р. по 13.08.2019р. (згідно розрахунку доданого до зменшених позовних вимог ).

З урахуванням зазначеної правової позиці ВС, меж заявлених вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 3% річних в розмірі 2644, 47 грн. (46901,50х3х686:365:100) та інфляційні в розмірі 7804,40 грн.(46901,50х1,1664-46901,50), які є доведеними .

Таким чином, сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних складає 57350,37 грн.

Окрім того, позивачка просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.

Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Доказів ушкодження здоров`я позивачки, внаслідок ДТП від 24.02.2017р. суду не надано.

Також, позивачка в обґрунтування підстав відшкодування моральної шкоди посилається на положення ст. 23 ЦК України та зазначає про порушення її звичайного способу життя , негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних із ДТП та пошкодженням її майна. Крім того, зазначає що здійснила усі дії направлені на отримання страхового відшкодування і навіть стала відповідачем у цивільній справі за позовом ТОВ «Міжнародна страхова компанія», була вимушена писати претензію та звертатися зі скаргою.

Згідно з ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.

Згідно з п. 5 вищевказаної постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи із наведеного, право на компенсацію моральної шкоди виникає не автоматично при вчиненні заподіювачем шкоди будь-яких неправомірних діянь, а за умови доведення особою, в чому саме полягають моральні страждання і які втрати немайнового характеру вони спричинили.

Разом з тим, у виникненні ДТП від 24.02.2017р., внаслідок якого було пошкоджено майно позивачки - автомобіль, вона не змогла ним користуватися, продала за низьку ціну, вина відповідача відсутня.

Здійснення усіх дій направлених на отримання страхового відшкодування , отримання статусу відповідача у цивільній справі за позовом ТОВ «Міжнародна страхова компанія», написання претензії та звернення зі скаргою, не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачці моральної шкоди відповідачем, оскільки не звільняє її від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди саме відповідачем, внаслідок чого в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню пропорційно задоволеним вимогам (72,80%), що відповідає ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 137, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ТДВ "Міжнародна страхова компанія" (61001, Харківська обл., місто Харків, пр.Гагаріна, будинок 41/2, корпус 8, офіс 1-12, ), 3-я особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення не виплаченого грошового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з ТДВ "Міжнародна страхова компанія" на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування розмірі 57350 грн. 37 коп. та судовий збір в сумі 559 грн. 40 коп.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

Суддя Бородіна Н.М.