Справа № 405/5626/20
Провадження № 2/390/231/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"03" березня 2021 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Терещенка Д.В.,

при секретарі Петрук Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк»), яке є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», яке в свою чергу є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 29.12.2005 у розмірі 133646,39 грн, з яких: 522,51 грн заборгованість за кредитом; 133123,88 грн заборгованість по процентам за користування кредитом з 29.12.2005 по 31.12.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернулась до ЗАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 29.12.2005. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає договір про надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши кредит у передбаченому розмірі, а у відповідача у зв`язку із порушенням зобов`язань за договором станом на 30.06.2020 утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 189729,44 грн, однак позивач керуючись своїм правом, вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 133646,39 грн, а саме: 522,51 грн заборгованість за кредитом та 133123,88 грн заборгованість по процентам за користування кредитом з 29.12.2005 по 31.12.2018.

Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримують в повному обсязі, просять задовольнити та не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, за останньою відомою адресою, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 29.12.2005 ОСОБА_1 подано до ЗАТ КБ «Приватбанк» заяву, чим виявлено бажання приєднатися до Умов та Правил надання банківських послуг. Вказана заява містить: анкетні дані відповідача та контактну інформацію; вид карти: VISA Classic; валюта: гривня; тип кредитного ліміту: фінансовий фіксований; сума кредитного ліміту: 5000,00 грн; базову процентну ставку: 3 відсотки на місяць із розрахунку 360 днів у році; строк дії кредитного ліміту: відповідає строку дії карти; порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може відбуватись як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної карти. Також заява місить відмітку, що позичальник ознайомилась та згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, та надає згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Проте у заяві не зазначено прострочену процентну ставку та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с.11).

Долучені до позовної заяви витяги з Умов і Правил надання банківських послуг та додатки до них не містять підпису ОСОБА_1 (а.с.12-17, 18-21). А тому суд не приймає їх до уваги, оскільки вважає їх неналежними та недостовірними доказами.

Вказане узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року по справі ЄУН: 342/180/17.

На підтвердження виконання договору позивачем надано довідки, згідно яких на ім`я відповідача - ОСОБА_1 видано: кредитну картку № НОМЕР_1 (дата відкриття 22.11.2005, термін дії 11/12), кредитну картку № НОМЕР_2 (дата відкриття 25.09.2008, термін дії 11/12), кредитну картку № НОМЕР_3 (дата відкриття 06.10.2016, термін дії 09/20), кредитну картку № НОМЕР_3 (дата відкриття 17.02.2017, термін дії 09/20). По вказаним карткам банком було встановлено та неодноразово змінено кредитний ліміт, а саме: 29.12.2005 5000,00 грн; 13.05.2009 3320,00 грн; 07.12.2009 2400,00 грн; 30.06.2010 1810,00 грн; 17.10.2011 980,00 грн; 28.11.2011 910,00 грн; 28.12.2011 740,00 грн; 24.05.2013 530,00 грн; 30.05.2013 530,00 грн; 08.11.2019 0,00 грн (а.с. 9, 10).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.12.2005 заборгованість ОСОБА_1 станом на 30.06.2020 складає 189729,44 грн, а саме: 522,51 грн - заборгованість за кредитом; 182558,80 грн - заборгованість за відсотками; 6648,13 грн заборгованість по пені. Проте, позивач вказує, що він як кредитодавець має право вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 133646,39 грн, яка складається з 522,51 грн - заборгованість за кредитом та 133123,88 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 29.12.2005 по 31.12.2018 (а.с.4-8).

Також, позивачем на підтвердження розміру виниклої за ОСОБА_1 заборгованості надано виписку за договором №б/н станом на 21.07.2020 (а.с.30-34).

Заборгованість за кредитним договором відповідачем до теперішнього часу не погашена.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Зі змісту статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України вбачається, що кредитний договір є консенсуальним, двостороннім та відплатним.

Зобов`язання з кредитного договору передбачає єдиний обов`язок боржника повернути кредит у повному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом.

При цьому однією з істотних умов укладення кредитного договору, яка повинна бути узгоджена в договорі, є сплата процентів на грошову суму, отриману в кредит.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Умов та Правил надання банківських послуг, які надані позивачем, але не підписані відповідачем, не підтверджують, факт того, що між сторонами досягнуто згоди щодо збільшення розміру процентів за користування кредитом на умовах визначених цими банківськими документами.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

З банківського розрахунку заборгованості вбачається, що з 29.12.2005 діяла процентна ставка 36% (поточна заборгованість) та 72% (прострочена заборгованість), з 01 січня 2013 року банком була змінена процентна ставка за користування кредитом на 30% (поточна заборгованість) та 30% (прострочена заборгованість), з 01 вересня 2014 року процентна ставка (на поточну заборгованість та прострочену заборгованість) збільшена на 34,80%, а з 01 квітня 2015 року процентна ставка збільшена до 43,20% і остаточна заборгованість по процентам була розрахована, враховуючи змінені процентні ставки.

Проте, заява підписана 29.12.2005 ОСОБА_1 вказує на те, що відповідач погодилась на запропоновані банком умови отримання банківської послуги з кредитування, зокрема, вона погодилась на сплату процентів за користування кредитними коштами в розмірі 3% на місяць. Вказана заяване містить письмової згоди останньої на підвищення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки, тобто не містить ознак узгодження з позичальником в письмовій формі умов зміни розміру відсотків за користування кредитом.

Отже, відсутні докази згоди відповідача на підвищення відсоткової ставки та належного повідомлення позичальника про її підвищення в односторонньому порядку.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , як споживач банківських послуг, надаючи письмову згоду на укладення кредитного договору, погодилася на сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році, тобто 36,00 % на рік, то саме вказана відсоткова ставка має враховуватися банком при нарахуванні відсотків за користування кредитом.

Як слідує з наданого розрахунку заборгованості, проценти нараховано позивачем за період з 29.12.2005 по 31.12.2018. Однак, протягом вказаного періоду, банком неодноразово змінювався розмір кредитного ліміту, процентна ставка, а відповідач в свою чергу частково виконувала умови кредитного договору, сплачувала кошти на погашення заборгованості (проценти, штрафи, тощо), що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по договору, які надані позивачем. За таких обставин суд приходить до висновку, що заборгованість позивачем по процентам була розрахована з урахуванням вказаних змін, а тому вважає, щопозивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів щодо заявленої позивачем заборгованості відповідача за процентами.

Проте, як вбачається з виписки по договору останнє зарахування коштів на рахунок відбулось 30.01.2013 в сумі 50 грн, залишок після операції 522,51 грн. Згідно наданого розрахунку заборгованості із 30.01.2013 позичальник мала заборгованість в сумі 522,51 грн, а з 28.02.2013 і прострочену заборгованість за кредитом, яка остаточно сформувалася 30.04.2014, досягнувши суми рівної кредитному ліміту (522,51 грн) і з того часу є незмінною.

Суд враховує, що з 30.01.2013 тіло кредиту є незмінним і становить 522,51 грн, обумовлена сторонами по справі процентна ставка за кредитом є фіксованою (3 % на місяць) і в річному вимірі становить 36% (3 х 12 = 36%), а тому вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по процентам за користування кредитом з 30.01.2013 по 31.12.2018 (дата визначна позивачем), тобто впродовж 71 місяця користування відповідачем кредитними коштами так, як сторони окремо не обумовили строк кредитування у межах якого банк може нараховувати проценти.

За таких умов сума процентів становить:

522,51 х 3% х 71 = 1112,95 грн, де

522,51 грн - сума кредиту на яку нараховуються проценти,

3% - відсотки на місяць,

71 місяць - строк за який нараховуються проценти.

У зв`язку з цим вимоги позивача про стягнення процентів підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Крім того, суд враховує, що доведення факту укладення договору і наявності заборгованості є обов`язком позивача виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Таким чином, зваживши у сукупності надані АТ КБ «Приватбанком» докази по справі, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість в сумі 522,51 грн (тіло кредиту) та відсотки за користування кредитом в сумі 1112,95 грн (за період з 30.01.2013 по 31.12.2018 включно, тобто з моменту незмінності розміру тіла кредиту та виходячи з обумовленої сторонами в договорі процентної ставки, а саме із розрахунку 3,00 % на місяць), що передбачено заявою від 29.12.2005, яку підписано сторонами, а решта позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки їх не доведено належними та допустимими доказами, а тому відсутні правові підстави для їх стягнення.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 25,72 грн, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 207, 526, 549, 551, 611, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, керуючись ст.ст. 4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 95, 141, 235, 258-260, 263-265, 272, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», , м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.12.2005, в сумі 1635,46 грн, з них: заборгованість за тілом кредита - 522,51 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом з 30.01.2013 по 31.12.2018 - 1112,95 грн, а також 25,72 грн - сплаченого судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, б.1Д, МФО 305299, , рах. № НОМЕР_5 .

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області Д.В. Терещенко