Провадження номер № 2/0186/97/21
Справа № 186/1703/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2021 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Демиденко С.М.

секретар: Фадєєва Т.Б.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Центрокредит», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович та Приватний виконавець виконавчого округа м.Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ «Центрокредит», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович та Приватний виконавець виконавчого округа м.Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 жовтня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис № 77684 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Центрокредит» заборгованість у розмірі 7632,00 грн.

04 листопада 2020 року приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Роман Васильович виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом № 77684 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Центрокредит» заборгованості у розмірі 7632,00 грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 669,00грн., постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 763,20грн. Вищевказані постанови позивач отримав поштовою кореспонденцією, з якої йому стало відомо про вчинення вищевказаного виконавчого напису нотаріуса.

Виконавчий напис позивач не отримував, з його змістом не ознайомлений. У відповідності до постанов, надісланих приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Клименко Романом Васильовичем кошти з позивача стягуються за Договором № МК 6 від 10.10.2019 року, укладеного між ТОВ «Центрокредит»» та ОСОБА_1 . Щодо підстав неправомірності вимог стягувача за виконавчим написом нотаріуса позивач зазначає, що кредитів, він не оформляв, перебував на той час у лавах Збройних Сил України, та 13.10.2019 року з цього приводу звернувся із заявою про скоєння злочину до Іванівського відділення поліції Каховського відділу поліції Херсонської області за місцем дислокації військової частини. Заява №1383. Оскільки він не укладав жодних договорів із ТОВ «Центрокредит», то йому невідомі умови договору, на яку суму укладено цей договір, в якому розмірі та за який період нараховано стягнення заборгованості за пенею, процентами.

Позивач, вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, зокрема Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки заборгованість за кредитом є спірною, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також, оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості не входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не можуть підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем.

Виходячи з вищевикладеного, позивач просить суд визнати виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за № 77684 від 03.10.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Центрокредит» заборгованості за кредитним договором МК-6 від 10.10.2019 року у розмірі 7 632,00 грн., таким що не підлягає виконанню.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якому заначив, що ОСОБА_1 ознайомився з офертою (договором про надання кредиту № МК- 6-0 від 10.10.2019 р.) та прийняв її, за результатами чого між ТОВ «Центрокредит» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір про надання кредиту № МК-6-0 від 10.10.2019 року.

Згідно п.10.3. Договору про надання кредиту №МК-6-0 від 10.10.2019 року сторони погодили, що підписання позикодавцем даного Договору, додаткових угод та додатків до договору (у тому числі графіку платежів), повідомлень, вимог та інших документів відбувається шляхом використання факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки позикодавця, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання. Сторони дійшли згоди, що даний договір, додаткові угоди та додатки до договору, повідомлення, вимоги та інші документи підписані з використанням факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи позикодавця та факсимільного відтворення печатки позикодавця, мають таку ж юридичну силу і породжують для сторін аналогічні права та обов`язки, що підписані власноручно. Зразки аналогів власноручного підпису уповноваженої особи позикодавця в особі Директора ОСОБА_2 та печатки містяться в договорі.

Відповідно до п.10.4. Договору про надання кредиту №МК-6-0 від 10.10.2019 р. підписання Позичальником договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Отже, договір про надання кредиту № МК-6-0 від 10.10.2019 року є підписаним ТОВ «Центрокредит» (шляхом відтворення підпису уповноваженої особи та печатки товариства) та ОСОБА_1 (шляхом підписання електронного повідомлення про акцептування оферти одноразовим ідентифікатором ЗК863703) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та ч.2,3 ст.207 Цивільного кодексу України.

10.10.2019 року ТОВ «Центрокредит» за допомогою платіжної системи ТОВ «Бестпей» та відповідно до умов договору перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн.

ОСОБА_1 не звертався до Суду з позовом про визнання Договору № МК-6-0 від 10.10.2019 року недійсним, а також не звертався до правоохоронних органів із заявою про шахрайські дії невідомих осіб з приводу використання його персональних даних та оформлення кредиту в ТОВ «Центрокредит».

Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_1 отримав згідно Договору № МК- 6-0 від 10.10.2019 року грошові кошти та допустив порушення прав та законних інтересів ТОВ «Центрокредит».

Третя особа у справі приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа у справі приватний виконавець виконавчого округа м.Києва Клименко Р.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
З копій договору кредиту МК-6-0 від 10.10.2019 року, «Заявки № МК-2 на укладення договору кредиту», Додатку №1 до договору кредиту від 10.10.2019 року вбачається, що 10.10.19 року позивач уклав з ТОВ «Центрокредит» кредитний договір МК-6-0 за умовами якого отримав кредит в сумі 2000 грн на строк до 23.10.2019 року зі сплатою процентів 602,25% річних на умовах повернення /до 23.10.2019 року / 2462 грн /а.с. 81-87/.

Згідно повідомлення ТОВ «Бестпей» 10.10.2019 року грошові кошти в сумі 2000 грн були зараховані на картковий рахунок позивача /а.с.80/.
В жовтні 2020 року ТОВ «Центрокредит» звернулося до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олега Станіславовича з заявою на вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Центрокредит» заборгованості за кредитним договором МК-6-0 від 10.10.2019 року у розмірі 6 432,00 грн /а.с.46/.

До якої відповідач додав наступні документи:

-договору кредиту МК-6-0 від 10.10.2019 року, «Заявки № МК-2 на укладення договору кредиту», Додатку №1 до договору кредиту від 10.10.2019 року вбачається, що 10.10.19 року позивач уклав з ТОВ «Центрокредит» кредитний договір МК-6-0 за умовами якого отримав кредит в сумі 2000 грн на строк до 23.10.2019 року зі сплатою процентів 602,25% річних на умовах повернення /до 23.10.2019 року / 2462 грн /а.с. 81-87/.

-Виписку з особового рахунку за кредитним договором МК-6 від 10.10.19р., складену ТОВ «Центрокредит» в якій зазначено, що ОСОБА_1 має за цим договором заборгованість яка склалася за період 23.10.2019-01.03.2020 року в розмірі 6 432,00 грн, з яких: 2000 грн - тіло кредиту; 2 970 грн прострочені проценти; 1000 грн пеня; 462 грн - проценти /а.с.45/.

23.10.2020 року приватний нотаріус Горай О.С., на підставі вищезазначених документів вчинив виконавчий напис № 77684 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за період з 23.10.2019 року по 01.03.2020 року за кредитним договором МК-6-0 від 10.10.2019 року у розмірі 7 632 грн. Сума заборгованості складається з:

-Суми заборгованості за тілом кредиту 2000 грн;

-Суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом 2970 грн;

-Суми заборгованості по штрафам і пені 1000 грн;

-Суми заборгованості за процентами 462 грн;

-Суми плати за вчинення виконавчого напису 1200 грн /а.с.46/.

Цікавим є той факт, що в заяві на вчинення виконавчого напису ТОВ «Центрокредит» зазначило що боржник /позивач/ фактично мешкає в м. Київ, хоча це не відпадає дійсності. Саме це дозволило нотаріусу, зазначити в виконавчому написі № НОМЕР_1 адресу проживання боржника в м. Києві.

Та в подальшому 04.11.2020 року приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва відкрити виконавче провадження № 63483882 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 77684 /а.с.51/.

В той же час ОСОБА_1 мешкає та зареєстрований в м.Першотравенськ Дніпропетровської області /а.с.13,24/.

30.11.2020 року приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника /позивача/ та направив її на виконання за місцем роботи ОСОБА_1

23.12.2020 року ОСОБА_1 після недоотримання заробітної плати, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92.

Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року.
Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:
- оригінал нотаріально посвідченої угоди;
- документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.
Як встановлено судом, договір кредиту МК-6-0 від 10.10.2019 року було укладено в електронній формі, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса.
Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17.
Отже, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні.

Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правового висновку, викладеного у постановах Верховного суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 та від 29 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічний висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18).
Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Оспорюваним виконавчим написом з позивача стягнута заборгованість яка склалася за період 23.10.2019 - 01.03.2020 року, яка серед іншого складається з процентів за договором за цей період.

В той же час строк кредитування за договором МК-6-0 до 23 жовтня 2020 року, як свідчить усталена практика Великої Палати Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

З наведеного випливає, що припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12 і підтриманий у постановах Верховного Суду від 09.01.2019 у справі №183/179/16, від 06.03.2019р. у справі №216/750/16-ц, від 12.11.2018р. у справі №404/162/17, від 03.10.2018р. у справі №635/7285/14-ц, від 25.09.2018р. у справі №915/765/17, від 07.08.2018р. у справі №924/16/17.

Таким чином, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, а тому позов підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат зі сплати судового збору слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Центрокредит», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович та Приватний виконавець виконавчого округа м.Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 77684 від 23 жовтня 2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрокредит», , вул. Кирилівська, буд. № 160, корпус Б, м. Київ, 04073 витрати на сплату судового збору в сумі 1294 /одна тисяча двісті дев`яносто чотири / грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.М. Демиденко