Справа № 649/865/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Мамаєв В.А.

за участю секретаря судового засідання Шишки Н.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Лепетиха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великолепетиської селищної ради про визнання права

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права, в якому відповідно до вимог ст.ст. 1223, 1225, 1268, 1278 ЦК України просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с. Мала Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) у розмірі 9,30 умовних кадастрових гектари на території колишнього КСП імені Кірова Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, яке раніше належало ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0105959, виданого 28.07.1997 року Великолепетиською районною державною адміністрацією, зареєстрований 30.07.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 720; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с. Мала Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) у розмірі 9,30 умовних кадастрових гектари на території колишнього КСП імені Кірова Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, яке раніше належало ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0105962, виданого 28.07.1997 року Великолепетиською районною державною адміністрацією, зареєстрований 30.07.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №717.

Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29.10.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою за клопотанням позивача в порядку ст. 84 ЦПК України витребувано спадкову справу № 172/2020 після смерті ОСОБА_4 , а також інформацію про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_5

02.11.2021 року позивач надала письмову заяву про зміну підстав позову обґрунтовуючи її наступним. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_4 . Спадкоємцем майна матері позивача був її батько, який прийняв спадщину після її смерті, але не оформив спадкових прав. За час свого життя мати позивача - ОСОБА_5 набула право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП імені Кірова, с. Мала Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, у розмірі 9,30 умовних кадастрових гектари. Батько позивача - ОСОБА_4 також набув право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП імені Кірова, с. Мала Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, у розмірі 9,30 умовних кадастрових гектари. Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв ОСОБА_4 , оскільки проживав разом з нею, але не оформив її. Сертифікати на право на земельну частку (пай) були виготовлені вже після смерті батьків позивача. Згідно ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на час смерті матері позивача, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З огляду на те, що батько позивача на дату смерті її матері проживав разом з нею, а отже він вважається таким, що прийняв спадщину. Інші спадкоємці спадщину після смерті матері позивача не приймали, спадкова справа не заводилася. Таким чином, позивач вважає, що вона на даний час має право спадкувати майно та майнові права свого батька, які йому належали особисто, а також майно та майнові права її матері, які у порядку спадкування перейшли до батька, але за час його життя не були оформлені. Серед спадкоємців ОСОБА_4 є тільки позивач. Спадкова справа після смерті матері позивача не відкривалась. Спадщину після смерті батька позивач прийняла відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З метою оформлення спадкових прав на вказану земельну частку (пай) позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, так як правовстановлюючі документи на земельні частки (паї) були видані після смерті батьків позивача. Враховуючи вищевказане, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с. Мала Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) у розмірі 9,30 умовних кадастрових гектари на території колишнього КСП імені Кірова Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, яке раніше належало ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0105959, виданого 28.07.1997 року Великолепетиською районною державною адміністрацією, зареєстрований 30.07.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 720; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с. Мала Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) у розмірі 9,30 умовних кадастрових гектари на території колишнього КСП імені Кірова Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області, яке раніше належало ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0105962, виданого 28.07.1997 року Великолепетиською районною державною адміністрацією, зареєстрований 30.07.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 717.

25.11.2021 року представником відповідача ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, у якому вона позов не визнала і зазначила, що батьки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за своє життя не отримали сертифікатів на земельну частку (пай). Сертифікати на земельну частку (пай) серії ХС № 0105962 та сертифікат на земельну частку (пай) серії ХС № 0105959, видані 28.07.1997 року та зареєстровані в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 30.07.1997 року, були видані після їх смерті, а тому вони є недійсними з моменту їх видання, що свідчить про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не набули у передбаченому чинним на той час законодавством порядку права на земельну частку (пай) у землях КСП імені Кірова. Крім того, лист відділу № 1 управління у Каховському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області № 29-21-0.184-130/77-21 від 27.10.2021 року про надання списку померлих членів КСП імені Кірова не можна вважати належним та допустимим доказом, адже він поданий не з позовною заявою, а після відкриття провадження по справі. Також, представник відповідача вважає, що сплив строк для подання позову до суду, оскільки датою відкриття спадщини ОСОБА_5 є 11.03.1996 року, а ОСОБА_4 14.11.1996 року. Позивач стверджує, що земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_5 , успадкував ОСОБА_4 та враховуючи, що інших спадкоємців останнього окрім позивача немає, саме з 14.11.1996 року розпочався перебіг строку позовної давності, який сплив 14.11.1999 року. Натомість позовна заява ОСОБА_1 подана до суду лише 19.10.2021 року, тобто майже через 25 років після початку перебігу строку позовної давності. Також, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження поважності причини пропуску строку позовної давності та звернення до суду за захистом своїх прав. Таким чином, представник відповідача вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права на земельні частки (паї) є необґрунтованими, не підтверджуються жодним доказом, а тому задоволенню не підлягають.

01.12.2021 року представником позивача ОСОБА_2 подано відповідь на відзив у якій він частково не погоджується з думкою представника відповідача і зазначив, що дійсно сертифікати серії ХС № 0105959 та ХС № 0105962 видані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з порушенням вимог законодавства, оскільки на дату виготовлення та реєстрації цих правовстановлюючих документів вказані особи померли. Водночас це порушення не свідчить про відсутність права ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за земельну частку (пай), яке вони набули за час свого життя, оскільки вони були включені до списку членів КСП імені Кірова, який додавався до державного акту на право колективної власності на землю, а отже набули права на земельну частку (пай), яке може бути успадковане позивачем. Також, представник позивача зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів спадкової справи вбачається, що 11.09.2020 року позивач заявила про прийняття нею спадщини. Дійсно, позивач могла знати про наявність у її батьків права на земельну частку (пай), але вона не знала того, що сертифікати на право на земельну частку (пай) були виготовлені із порушенням закону. Вважаючи ці правовстановлюючі документи такими, що виготовлені без будь-яких порушень, позивач розраховувала у будь-який момент оформити свої спадкові права. Позивач не знала і не могла знати про порушення її прав, оскільки сертифікати на право на земельну частку (пай) ні їй, ні її батькам видані не були. Про порушення, допущені під час виготовлення сертифікатів на право на земельну частку (пай) та про неможливість оформити свої спадкові права позивач дізналася тільки після отримання від приватного нотаріуса листа про відмову у вчиненні нотаріальних дій у 2021 році, а отже право на позов у позивача виникло не з дня відкриття спадщини, а з дня, коли позивач дізналася про порушення своїх прав. Таким чином, представник позивача вважає, що позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 07.12.2021 року підготовче провадження по вказаній цивільній справі закрито та призначено судовий розгляд по справі.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні погодилася з думкою свого представника, позов підтримала та просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, але у відзиві на позовну заяву позов не визнала і просить суд відмовити у його задоволенні. Також, просить суд розгляд справи здійснювати у відсутність представника відповідача.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.07.1964 року, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7 від 16.09.2021 року, свідоцтва про укладення шлюбу позивача серія НОМЕР_2 від 26.02.1992 року, батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 11.03.1996 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 18.04.1994 року № 18/5, яка була чинною на момент прийняття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів про те, що спадкоємець перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; наявність у спадкодавця ощадної книжки, виданої на ім`я спадкодавця.

ОСОБА_4 є чоловіком ОСОБА_5 , а отже відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року є спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

За життя ОСОБА_5 заповіт не складала, а отже ОСОБА_4 прийняв спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, оскільки проживав з нею на момент смерті, що підтверджується довідкою Малолепетиської сільської ради № 373 від 27.07.2020 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 172/2020 щодо померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 15.11.1996 року.

Спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року прийняла позивач, оскільки у неї на збереженні знаходяться правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме ощадна книжка з рахунком № НОМЕР_5 в Ощадному Банку СРСР, видана на ім`я ОСОБА_4 , і вступила в управління спадковим майном, що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 11.09.2020 року та рахунком № НОМЕР_5 , що містяться в матеріалах спадкової справи № 172/2020 щодо померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Враховуючи, що батьки позивача померли у 1996 році, то відповідно до вимог пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України при вирішенні питань про спадкування, спадщина по яких відкривалась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування норм ЦК України, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК Української РСР від 18.07.1963 року.

Згідно наданої позивачем ксерокопії сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0105959 від 28.07.1997 року, встановлено, що ОСОБА_5 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП імені Кірова, розміром 9,30 в умовних кадастрових номерах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказаний сертифікат виготовлений Великолепетиською районною державною адміністрацією 28.07.1997 року, зареєстрований 30.07.1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай за № 720 (після смерті ОСОБА_5 ).

Згідно наданої позивачем ксерокопії сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0105962 від 28.07.1997 року встановлено, що ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП імені Кірова, розміром 9,30 в умовних кадастрових номерах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказаний сертифікат виготовлений Великолепетиською районною державною адміністрацією 28.07.1997 року, зареєстрований 30.07.1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай за № 717 (після смерті ОСОБА_4 ).

Згідно листів відділу у Великолепетиському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 21.09.2020 за № 29-21-0.21-384/105-20 та № 29-21-0.21-385/105-20 оригінали сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0105959 на ім`я ОСОБА_5 та серія ХС № 0105962 на ім`я ОСОБА_4 не видавалися і зберігаються у відділі.

02.10.2021 року приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Херсонської області Жолуденко О.О. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді права на земельні частки (паї), які належали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0105962 та серії ХС № 0105959, оскільки вони виготовлені та зареєстровані після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується листом нотаріуса № 670/02-14 від 02.10.2021 року.

Відповідно до ст. 71 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до ст. 76 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Аналогічні норми щодо строку позовної давності та початку перебігу строку позовної давності закріплені і у ст.ст. 257 та 261 ЦК України.

Враховуючи, що позивач про порушення свого права дізналась лише після отримання від приватного нотаріуса листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто 02.10.2021 року, то строк позовної давності на момент подання позову до суду не закінчився, а отже доводи представника відповідача про закінчення строку позовної давності є безпідставними.

Але суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 9 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року (який був чинним на момент виготовлення сертифікатів) правоздатність громадянина, тобто здатність набувати права і обов`язки, виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Тому виготовлені після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сертифікати на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0105959 та серія ХС № 0105962, є недійсними, оскільки на момент виготовлення сертифікатів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 втратили цивільну правоздатність. А отже вказані сертифікати є недопустимими доказами у розумінні ст. 78 ЦПК України, оскільки одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому не беруться судом до уваги.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

До такого висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові від 17.03.2020 року № 396/1683/18-ц, який повинен враховуватись судами при застосуванні таких норм відповідно до вимог ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Суд погоджується з доводами представника позивача у відповіді на відзив про те, що виготовлення вказаних сертифікатів з порушенням вимог законодавства не свідчить про відсутність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права на земельну частку (пай), але вказана обставина повинна бути доведена відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Позивачем та його представником не надані докази того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на момент смерті були членами або пенсіонерами КСП ім. Кірова.

Також Позивачем та його представником не надані докази того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 включені до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, який був виданий КСП ім. Кірова.

Постановою Верховної Ради України «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» від 13.03.1992 року № 2201-ХІІ затверджена форма державного акту на право колективної власності на землю, обов`язковим додатком до якого є список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який підписується головою відповідної ради народних депутатів та повинен містити відтиск печаті.

На підтвердження у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права на земельну частку (пай ) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП імені Кірова, позивач надала лист відділу 1 управління у Каховському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області № 29-21-0.184-130/77-21 від 27.10.2021 року та додаток до нього - ксерокопію списку померлих членів КСП з 10.04.1994 по 01.01.1997 року, який підписаний начальником відділу кадрів КСП ім. Кірова Лагутік Г.К. В листі зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю КСП імені Кірова, виданий 10.04.1994 року, у відділі відсутній.

Суд не бере до уваги ксерокопію списку померлих членів КСП імені Кірова з 10.04.1994 року по 01.01.1997 рік, як недопустимий і недостовірний доказ, оскільки він поданий в порушення вимог ч. 2 ст. 95 ЦПК України не в оригіналі або засвідченій копії, не відповідає формі та змісту, не підписаний головою відповідної ради народних депутатів, не містить відтиск відповідної печаті, як того вимагає постанова Верховної Ради України «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» від 13.03.1992 року № 2201-ХІІ, а також враховуючи, що у відділі 1 управління у Каховському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області відсутній державний акт на право колективної власності на землю, що виданий КСП імені Кірова 10.04.1994 року, то на підставі вказаної ксерокопії списку не можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України), а саме, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійсно були включені до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, який був виданий КСП ім. Кірова 10.04.1994 року.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що ні позивачем, ні його представником не доведено, що батьки позивача: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за життя набули право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП імені Кірова, і відсутні підстави для визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 права на земельні частки (паї), а отже позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 9, 71, 76, 524, 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-ІV від 05.06.2003 року, п. 2 указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року, постанови Верховної Ради України «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» від 13.03.1992 року № 2201-ХІІ, п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 18.04.1994 року № 18/5, ст.ст. 12, 78, 79, 81, 95, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Великолепетиської селищної ради про визнання права відмовити у повному обсязі.

Повне найменування сторін:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

2. Відповідач - Великолепетиська селищна рада, ідентифікаційний код 04401530, адреса місцезнаходження: 74502, Херсонська область, Каховський район, смт. Велика Лепетиха, вул. Соборна, 3.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 30.12.2021 року

Головуючий підпис