Справа № 135/83/21
Провадження № 2/135/116/21
РІШЕННЯ

іменем України

01.03.2021 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Ступак Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижині Вінницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. Позиція позивача.

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 травня 2017 року ОСОБА_1 подав до ТОВ "ФК «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" та заяву № від 30 травня 2017 року на отримання кредиту від ТОВ"ФК"ЦФР".

Позивач посилається на те, що підписанням вказаної заяви ОСОБА_1 підтвердив згоду на те, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" становлять кредитний договір.

09.12.2019 між ТОВ "ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20191209, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і боржниками, в тому числі і відповідача ОСОБА_1 в сумі 110 037 грн 65 коп., з яких: 49 694 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 584 грн 19 коп. - сума заборгованості за відсотками; 35 383 грн 84 коп. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 17 875 грн 62 коп. - сума заборгованості за пенею.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язувалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, однак незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.

Всупереч умовам кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач ОСОБА_1 лише частково виконав своє зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній 31.01.2020 здійснив погашення кредитної заборгованості в загальному розмірі 500 грн.

У зв`язку з наведеним ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просило суд стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором - 110 037 грн 65 коп.

2. Позиція відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав. Проте, подав суду письмові пояснення, в яких позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором просив задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором № від 30.05.2017 в розмірі 49 694 грн 00 коп., що складає заборгованість за тілом кредиту. У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови отримання кредитів та інших послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. В такому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови неодноразово змінювалися в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови, надані позивачем Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови отримання кредитів та інших послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання позивачем додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної зі сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими кредитодавець.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

У судове засідання представник позивача Бовкунний І.С. не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак направив до суду заяву, в якій просив провести розгляд даної справи у відсутності позивача, а в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явився, проте подав до суду письмові пояснення, в яких як зазначалося вище позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором просив задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором № від 30.05.2017 в розмірі 49 694 грн 00 коп., що складає заборгованість за тілом кредиту. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч. 3 ст. 211 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

30 травня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 68 442 грн 47 коп. зі строком повернення у 36 місяців, зі сплатою щомісячних процентів у розмірі 2,69 % від суми кредиту, річних процентів - 11,99 % від суми боргу за договором та 0,3 % щоденної пені від загальної суми прострочення.

Відповідачем ОСОБА_1 була заповнена заява про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на веб-сайті кредитодавця www.kreditmarket.ua (а.с. 4) та заява № від 30 травня 2017 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК ЦФР», які становлять між ним та Товариством договір про надання банківських послуг (а.с.5).

Пунктом 3 Заяви від 30 травня 2017 року доручено ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» перерахувати за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів: 16 073 грн 21 коп. - до ПАТ «Альфа Банк», 30 865 грн - до ПАТ «Ідея Банк», 3 995 грн 36 коп. - ОСОБА_3 , 5 077 грн - до ПАТ «Ідея Банк», 1 850 грн 00 коп. - до ПАТ «Страхова компанія «ТАС», 10 081 грн 90 коп. - до ПАТ «Страхова компанія «ТАС», 500 грн - до ТОВ «майСейфеті».

За розрахунками товариства станом на 09.12.2019 у ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка становить 110 037 грн 65 коп., що складається з: 49 694 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 584 грн 19 коп. - сума заборгованості за відсотками; 35 383 грн 84 коп. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 17 875 грн 62 коп. - сума заборгованості за пенею (а.с. 25).

09.12.2019 між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20191209, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 (а.с. 28-30).

IV. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»).

Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно з частиною першою статті 11 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним з основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У такому випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В«Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

ОСОБА_1 не лише підписав заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», а й заяву на отримання кредиту № від 30.05.2017, в якій чітко вказані основні умови кредитування, що водночас є істотними умовами укладеного між сторонами договору, зокрема, ними визначено суму кредиту 68 442 грн 47 коп., початковий, щомісячні і річні проценти, розмір щоденної пені, тощо. В заяві зазначено цільове призначення отримуваних у кредит коштів перерахування їх сум на конкретні рахунки та з чітко визначеною метою (призначенням платежу), а до заяви додається графік платежів, який також підписаний ОСОБА_1 (а.с. 6).

Тому наявні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 банк дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, на яких договір було укладено.

З цих же підстав помилковим є посилання сторони відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180-17-ц, оскільки встановлені судом обставини даної справи істотно відрізняються від зазначеної справи, оскільки в ній йшлося, про цілковите визначення істотних умов кредитування через нібито приєднання споживача банківських послуг до Умов і Тарифів банку (зокрема, в частині визначення розміру процентів), розміщених на його банківському сайті.

У такому випадку суд бере до уваги не Умови отримання кредитів, які дійсно відповідачем не підписані, а заяву на отримання кредиту, яка підписана позичальником, ОСОБА_1 , в якій зазначені всі умови отримання кредиту, підстави цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення кредиту.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2020 року у справі № 552/1471/19 (провадження № 61-22760 св 19).

Також суд бере до уваги, те, що відповідач ОСОБА_1 не заперечував факт укладення кредитного договору від 30.05.2017 та отримання ним в позику кредитних коштів та визнав позов в частині стягнення з нього суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 49 694 грн.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що товариство довело, що ОСОБА_1 було видано кредитні кошти, які згідно із заявою були перераховані на рахунки, які зазначив ОСОБА_1 , що підтверджується доказами, поданими позивачем. При цьому в заяві від 30 травня 2017 року № на отримання кредиту сторони чітко визначили сукупну вартість кредиту, що складається також із щомісячних процентів у розмірі 2,69% від суми кредиту, річних процентів - 11,99 % від суми боргу за договором та 0,3 % щоденної пені.

Таким чином, суд наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості у розмірі 110 037 грн 65 коп.

Враховуючи положення ст.141 ЦПК України та у зв`язку з задоволенням позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь Товариства з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82,89,141,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2017 року у розмірі 110 037 грн 65 коп., з яких: 49 694 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 584 грн 19 коп. - сума заборгованості за відсотками; 35 383 грн 84 коп. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 17 875 грн 62 коп. - сума заборгованості за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, , реквізити IBAN№ НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк».

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ладижинським МВ УМВС України у Вінницькій області 31.10.2002, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя