Справа № 495/3317/19
№ провадження 2/495/217/2021
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
10 березня 2021 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Іванченко А.С.,
справа № 495/3317/19,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди,
Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, уточнивши свої позовні вимоги 06.08.2019 року остаточно просить суд: стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 36 303 грн на відшкодування майнової шкоди; стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.06.2018 року об 09-40 годині по вул. Перемоги, 67 в с. Санжійка Овідіопольського району Одеської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen Caddy д/з НОМЕР_1 здійснив обгін на перехресті, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Opel Kadett д/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .
Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.09.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст 124 КУпАП.
Відповідно до полісу № АМ//5554838, автомобіль Volkswagen Caddy д/з НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 застрахований ПАТ «СГ «ТАС».
Позивач вказує, що внаслідок ДТП йому було завдано матеріальної шкоди, та згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 163/18, вартість матеріального збитку заподіяного власнику Opel Kadett д/з НОМЕР_2 в результаті пошкодження при ДТП, що мала місце 18.06.2018 року становить 32 053 грн.
Окрім того, відповідного до накладної № 243 від 18.06.2018 перевозка тз становила 3150 грн.
З урахуванням вартості експертного дослідження у сумі 1100 грн, вказує на завдання йому матеріальної шкоди у розмірі 36 303 грн.
Окрім того вказує, що ним понесена і моральна шкоду, оскільки з часу скоєння ДТП та на даний час порушено значний життєвий уклад та звичайне дозвілля, він пережив морально-психологічний стрес та шок, у зв`язку з чим значно погіршилось його самопочуття, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням. Моральну шкоду оцінює в розмірі 30 000 грн.
На підставі вищевикладеного, він і звернувся до суду з даним позовом.
Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 березня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди - задоволені частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 18.06.2018 року у розмірі 36 303 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.
Не погодившись з вищенаведеним рішення суду, 06.05.2020 року від представника ПАТ «СК «ТАС» надійшла заява про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 березня 2020 року.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.05.2020 року, заяву представника відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди - задоволено. Заочне рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 березня 2020 року по цивільній справі №495/3317/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, скасовано і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
В судове засідання представник позивача надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позові, на заочний розгляд справи згодний.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причину не явки суду не повідомив, відзив на позовні вимоги позивача ним так до суду і не наданий.
У своїй заяві від 06.05.2020 року про перегляд заочного рішення вказував, що позивач не звертався до АТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулась 18.06.2018 року.
Крім того, він пропустив річний термін на звернення із заявою про страхове відшкодування, а тому в силу п.37.1.4 ст 37 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» не має права на отримання страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну.
Також, посилаючись на п.30.1 ст. 30 Закону вказував, що законодавством передбачено, що відшкодуванню підлягає варіть відновлювального ремонту з урахуванням зносу та вирахуванням ПДВ, а у зв`язку з фізичним знищенням матеріального засобу, страхове відшкодування становить виключно різницю між ринковою вартістю до та після ДТП, та витрати на евакуацію місця ДТП, тому просив відмовити у задоволені ОСОБА_1 в повному обсязі.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.
Зі згоди представника позивача, про що свідчить його заява, суд ухвалою від 10 березня 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Суд розглядає справу за відсутність сторін, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що дійсно 18 червня 2018 року об 09:40 год. по вул. Перемоги, 67 в с. Санжійка Овідіопольського району Одеської області, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Volkswagen Caddy д/з НОМЕР_1 здійснив обгін на перехресті, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Opel Kadett д/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .
Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.09.2018 року по справі №495/6213/ визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним в здійсненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., на користь держави. /л.с.9/.
У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 станом на момент вчинення ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «ТАС», що підтверджується Полісом № АМ/5554838 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. /л.с.41/
За проведення визначення вартості матеріального збитку позивач сплатив 1100 грн, що підтверджується копією квитанції, наявної в матеріалах справи. /л.с.6/.
З матеріалів справи також вбачається, що згідно накладної № 243 від 18.06.2018 року, за транспортування автомобіля Opel Kadett д/з НОМЕР_2 , з с. Санжейка Овідіопольського району до с. Бритівка позивач сплатив 3150 грн .
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди.
У відповідності до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій ос
Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.
Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як вбачається з матеріалів справи, згідно полісу № АМ/ 5554838, страхова сума /ліміт відповідальності/ на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Разом з тим, у відповідності до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.
Доказів того, що автомобіль позивача внаслідок ДТП був фізично знищений матеріали справи не містять, чим спростовуються посилання відповідача у його заяві на необхідність відшкодування саме вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу або виключно різниці між ринковою вартості до та після ДТП, у разі фізичного знищення транспортного засобу.
Стосовно тверджень відповідача про пропуск річного строку на звернення із заявою про страхування, суд вважає такі доводи необ`єктивними, з огляду на таке.
Так, дійсно процедура отримання страхового відшкодування окреслена нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"
Згідно п. 35 .1 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Разом з тим, згідно п.36.1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За умовами п. 37.1.4. ст. 37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Між тим, в даному випадку позивач скористався своїм правом звернення до суду з відповідним позовом у деліктних правовідносинах безпосередньо до страховика заподіювача шкоди.

Таке звернення відбулось в межах річного строку з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Тривалість розгляду справи не може впливати на обсяг прав потерпілого для звернення його із заявою про виплату йому страхового відшкодування у разі ухвалення судом позитивного рішення.

Таким чином, враховуючи встановлену правову позицію Верхового суду України з приводу покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страховика заподіювача шкоди, з урахуванням розміру матеріального збитку та ліміту відповідальності згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5554838, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" документально підтвердженої матеріальної шкоди у розмірі 36 303 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України.

Позивач посилається на те, що з часу скоєння ДТП та на даний час порушено значний життєвий уклад та звичайне дозвілля, він пережив морально-психологічний стрес та шок, у зв`язку з чим значно погіршилось його самопочуття, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням.

Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 30 000 грн.

Разом з тим, у системному аналізі вищенаведених норм чинного законодавства можна дійти висновку, що законодавець застосував інститут стягнення моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, саме з винної особи, заподіювача шкоди.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Моральна шкода зі страховика визначена положеннями ст. ст. 23, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проте позивачем не надано суду жодного належного та об`єктивного доказу ушкодження його здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди або заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» моральної шкоди є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволені бути не можуть.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 22, 23, 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",ст. ст. 22, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 18.06.2018 року у розмірі 36 303 грн. /тридцять шість тисяч триста три гривні/

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС", , адреса: м. Київ, просп. Перемоги, 65.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 15 березня 2021 року.

СУДДЯ: