Номер провадження 2/754/936/21 Справа №754/9383/20
01 березня 2021 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва
під головуванням судді Бабко В.В.
за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.
за участю позивача ОСОБА_1
за участю представника позивача ОСОБА_2
за участю третьої особи ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих залиттям квартири, суд -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих залиттям квартири.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 31.07.2020 відкрито провадження по справі.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судових засіданнях підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 19.02.2021 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять суд задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання не з`явилась, хоча відповідно до ст.128 ЦПК України повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка повернулася до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання». Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за її відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. У зв`язку з цим відповідача було повідомлено через офіційний сайт веб-портал «Судова влада України».
Відповідач ОСОБА_5 в судові засідання не з`явилась, хоча відповідно до ст.128 ЦПК України повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка повернулася до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання». Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за її відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. У зв`язку з цим відповідача було повідомлено через офіційний сайт веб-портал «Судова влада України».
Відповідач ОСОБА_6 в судові засідання не з`явилась, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка повернулася до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання». Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за її відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. У зв`язку з цим відповідача було повідомлено через офіційний сайт веб-портал «Судова влада України».
Відповідач ОСОБА_7 в судові засідання не з`явилась, хоча відповідно до ст.128 ЦПК України повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка повернулася до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання». Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за її відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. У зв`язку з цим відповідача було повідомлено через офіційний сайт веб-портал «Судова влада України».
Третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 в судових засіданнях не заперечував проти позовних вимог, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. 17.02.2021 до суду надійшла заява від ОСОБА_3 відповідно до якої просить суд розглядати справу за відсутності третьої особи, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Третя особа на стороні позивача ОСОБА_8 в судові засідання не з`явилась, про день та час судових засідань повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. 17.02.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_8 відповідно до якої просить суд розглядати справу за відсутності третьої особи, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідачів, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 25 листопада 1996 року № НОМЕР_1 , видане Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної ради.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 152605138 та відомостями Комунального підприємства КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-7548 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 .
В квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Києва.
27 травня 2020 року квартиру АДРЕСА_1 було залито водою з вини мешканців квартири № 89 , в наслідок чого була пошкоджена стеля в кухні квартири.
Згідно із Акту від 27.05.2020, складеним комісією в складі провідного інженера Андрієнко Т.С., майста/дільниці Кіріної Г.М. , майстра рем. Дільниці Тимощука П.П. ,. було обстежено квартиру АДРЕСА_1 на предмет залиття із розташованої вище квартири №89 , в якому встановлено, що в кухні на стелі (стеля пофарбована) плями від залиття приблизно 0,1 м2, залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося з квартири № 89 вказаного вище будинку внаслідок підтікання підводки холодної води до пральної машини.
Згідно ч.4 ст. 319 ЦК України та ст. 151 Житлового кодексу України, власність зобов`язує, громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Згідно із статті 323 ЦК України передбачено, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що на споживача покладені наступні обов`язки: своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини та за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини.
Відповідно до статті 319, 322 ЦК України власність зобов`язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить.
Згідно із ст. 383 ЦК України, передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартири, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Як установлено судом, позивач ОСОБА_1 звернувся до ПП «СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» з метою визначення матеріального збитку в наслідок залиття квартири АДРЕСА_1 .
ПП СВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» надали висновок про вартість матеріального збитку завданого власнику майна внаслідок залиття, який становить збиток 31 009,00грн, який знаходиться в матеріалах справи.
Витрати за виконання звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику майна внаслідок залиття складають 4000грн, що підтверджується копією договору №100620 від 10.06.2020, копією акту приймання-передачі наданих послуг, копією рахунку №100520 від 10.06.2020. Також позивачем понесена витрата у розмірі 144,50грн за виготовлення акту залиття квартири, що підтверджується копією квитанції від 03.06.2020.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Аналізуючи положення процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Однак відповідачі не скористалися своїм правом та не надали спростовуючи доказів щодо вимог позивача.
Щодо відшкодування моральної шкоди суд дійшов до такого.
Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини.
Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, суд дійшов висновку, що є підстави для відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000грн, оскільки було доведено обсяг душевних, психічних страждань та небезпеку для здоров`я, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).
Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки суд позовні вимоги задовольнив, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів в розмірі 840,80грн, а саме з кожного по 210,20грн.
КеруючисьКонституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статтею 151 Житлового кодексу України, 319, 322, 323, 383, 386, 1166 ЦК України статтями 7, 10, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих залиттям квартири - задовольнити повністю.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 35 153,50грн (тридцять п`ять тисяч сто п`ятдесят три гривні) 50 копійок та моральну шкоду в розмірі 3000,00грн (три тисячі гривень).
Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80грн, а саме з кожного по 210,20грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач1: ОСОБА_4 , місце реєстрації за адресою: місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , інші відомості відсутні в матеріалах справи.

Відповідач2: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації за адресою: місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , інші відомості відсутні в матеріалах справи.

Відповідач3: ОСОБА_6 , місце реєстрації за адресою: місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , інші відомості відсутні в матеріалах справи.

Відповідач4: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації за адресою: місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , інші відомості відсутні в матеріалах справи.

Треті особи на стороні позивача:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код: НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 01.03.2021 у відповідності до частини 5 статті 268 ЦПК України.

Суддя В.В. Бабко