ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 641/7015/19

Провадження № 22-ц/818/189/21

4 березня 2021 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року, ухвалене у складі судді Колодяжної І.М.

установив:

Четвертого вересня 2019 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (надалі ДССД) звернувся до суду із позовом, у якому просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь комунального некомерційного підприємства (надалі КНП) «Обласний будинок дитини № 2» на утримання сина в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

В обґрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (надалі ССД по Слобідському району), як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Двадцять другого жовтня 2018 року до ССД по Слобідському району надійшла інформація з КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради про те, що з 17.10.2018 у закладі перебуває дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку середнього ступеню важкості. Перелом склепіння черепу (клінічно). Субдуральні пластинчаті крововиливи на рівні обох гемисфер мозку. Множинні забої м`яких тканин голови, обличчя, грудної клітини, кінцівок. Гіпотрофія І-ІІ ст. Фізичний розвиток по масі тіла нижче середнього. Дефіцитна анемія. Хлопчик в`ялий, самостійно не сидить, не ходить, відмовляється від їжі та пиття. Дитина була доставлена бригадою екстреної допомоги без супроводу батьків о 02 год 30 хв з адреси не за місцем проживання. В супровідному листі лікарем екстреної допомоги зазначено, що обставини отримання травм не відомі. За фактом госпіталізації співробітниками поліції був складений Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину. Також в повідомленні зазначено, що з 26.01.2018 по 26.02.2018 ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в комунальному закладі охорони здоров`я (надалі КЗОЗ) «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» з діагнозом: перфорація прямої кишки. Розповсюджений каловий перитоніт. Парез кишечнику III ст. Астеноневротичний синдром. Дефіцитна анемія (виведена колостома, стоїть кало приймач).

З метою перевірки інформації, з`ясування обставин справи та захисту прав малолітнього спеціалістами ССД по Слобідському району в межах компетенції були негайно вжиті необхідні заходи, а саме: здійснений вихід за адресою проживання малолітнього: АДРЕСА_1 ; направлені запити до КЗОЗ «Харківська дитяча поліклініка № 1», Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції (надалі ГУ НП) в Харківській області, Центру соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді Слобідського району м. Харкова. Спеціалістами ССД по Слобідському району спільно зі структурами, причетними до роботи з дітьми, були обстежені житлово-побутові умови проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 , про що складений відповідний акт, в ході якого було встановлено, що родина мешкає у гуртожитку сімейного типу, у блоці з двох кімнат займає одну кімнату площею 12 кв. м., душ, санвузол спільний на блок, кухня - спільна на поверх. Стан приміщення не задовільний, помешкання потребує ремонту, стійкий запах старих речей. В приміщеннях спільного користування фарба на стінах облущилася, плитка відпадає, цвіль. Мати спить на одному ліжку разом зі старшою донькою ОСОБА_3 , 1999 р.н. У кімнаті відсутні ознаки проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , немає дитячого ліжка, дитячих речей, іграшки запаковані у пакет та сховані у шафі. ОСОБА_1 пояснила, що вона працює за містом на базі відпочинку, до м. Харкова навідується рідко, дитина на час її відсутності знаходиться у її знайомої, яка здійснює догляд за дитиною. Саме під час перебування ОСОБА_2 зі знайомою відповідача ОСОБА_4 дитина отримала травми 16-17 жовтня 2018 року , які стали причиною потрапляння хлопчика до лікарні.

Вказані у виписці із медичної карти діагнози - гіпотрофія І-ІІ ст., фізичний розвиток по масі тіла нижче середнього, дефіцитна анемія вказують на те, що тривалий час догляд за ОСОБА_2 , який потребує посиленої уваги та догляду у зв`язку з наявністю колостоми, відбувався на неналежному рівні, хлопчик недостатньо харчувався. ОСОБА_1 не звертала на це увагу і продовжувала залишати сина у сторонніх осіб. У ССД по Слобідському районі відсутня інформація про обставини, за якими малолітня дитина отримала перфорацію прямої кишки.

Малолітній ОСОБА_2 наказом ССД по Слобідському району був узятий на облік, як дитина, яка опинилися у складних життєвих обставинах. Інформація про ОСОБА_2 внесена до електронного банку даних Єдиної інформаційної автоматизованої системи «Діти», як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Повідомлення про взяття на облік ССД по Слобідському району ОСОБА_2 було направлене до Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Слобідського району з метою надання соціальних послуг дитині та здійснення соціального супроводу сім`ї, у якій вони виховуються. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 14.11.2018 № 786 малолітнього ОСОБА_2 було влаштовано до КНП «Обласний будинок дитини № 2» на повне державне забезпечення.

У червні 2019 мати, ОСОБА_1 , звернулася до ССД по Слобідському району із заявою про повернення малолітнього ОСОБА_2 для подальшого спільного проживання та виховання. Спеціалістами ССД по Слобідському району з метою з`ясування умов для проживання дитини було повторно здійснене обстеження умов проживання родини. Було встановлено, що умови для проживання дитини не створені, відсутні ліжка для всіх члені родини, наявна мінімальна кількість речей для дитини, які вже не відповідають віку дитини, кімната та приміщення спільного користування потребують негайного ремонту, диван, який планується для дитини, розламаний, брудний, тканина обідрана. Зазначене свідчило, що мати не планує проживання сина за вказаною адресою.

ОСОБА_1 пояснила, що десь працює, але довідок , які б підтвердити наявність у неї будь-яких доходів, не має. У зв`язку з постійною зайнятістю на роботі з дитиною вдома буде знаходитися її старша донька ОСОБА_3 . ССД по Слобідському району сестрі дитини, ОСОБА_3 , за її заявою у листопаді 2018 року був наданий дозвіл на відвідування малолітнього брата, але згідно з інформацією КНП «Обласний будинок дитини № 2» від 06.05.2019 ОСОБА_3 жодного разу брата не відвідала, що вказує на цілковиту байдужість стосовно дитини. ОСОБА_1 було запропоновано до чергового засідання Комісії виправити цю ситуацію, придбати нове (інше) ліжко, влаштуватися на роботу та надати довідку про працевлаштування. Але ОСОБА_1 більше до ССД по Слобідському району не зверталася.

Згідно з інформацією Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Слобідського району встановлено, що за малолітнім хлопчиком постійно доглядає подруга матері, у якої він постійно проживає, тому що мати постійно на роботі. Загальний вигляд приміщення неохайний. Спальне місце для дитини не облаштоване. На столі брудний посуд, продукти харчування для дитини відсутні. Стіни розмальовані, постільна білизна брудна.

ОСОБА_1 категорично відмовилася від здійснення соціального супроводу, але спеціалістами Центру під час неодноразових бесід з відповідачем роз`яснювалися наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків, необхідність приведення житла в належний стан та дотримання санітарно-гігієнічних норм. Виходячи з викладеного спеціалісти Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді занепокоєні низьким станом батьківського потенціалу матері, ОСОБА_1 , та не впевнені в можливості матері виконувати свої батьківські обов`язки на достатньому рівні в подальшому. Своєю бездіяльністю та байдужим ставленням до долі дитини, до його оточення, що вже неодноразово призвело до тяжких наслідків для хлопчика, мати свідомо наражає сина на небезпеку. Така поведінка матері створює загрозу життю та здоров`ю малолітньої дитини та, в подальшому, може призвести до непоправних наслідків.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у Немишлянському відділі поліції ГУНП в Харківській області зареєстровано кримінальне провадження № 0002479 від 17.10.2018 за правовою кваліфікацією - ст. 166 КК України «Злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною або за особою, щодо якої встановлена опіка чи піклування». На засіданні Комісії з питань захисту прав дитини 16.07.2019 було розглянуте питання щодо повернення малолітньої дитини на виховання матері ОСОБА_1 , 1978 р.н., яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Членами Комісії було прийнято рішення про недоцільність повернення дитини на виховання матері та підготовку позовної заяви до суду про позбавлення батьківських прав, продовження терміну перебування дитини у будинку дитини. Засідання відбулося за участю відповідача ОСОБА_1 .

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 27.02.2020, позов ДССД задоволений: ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КЗОЗ «Обласний Будинок Дитини №2» аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2019 року і до повноліття дитини , або зміни матеріального становища сторін. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 1536 грн. 80 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що наданими позивачем доказами доведено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків: не піклується про фізичний та духовний розвиток сина ОСОБА_2 , не приймає участі у підготовці дитини до самостійного життя, не надає дитині матеріальної допомоги на утримання.

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 січня 2020 року допущено виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду від 22.01.2020, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що про розгляд справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не була повідомлена належним чином. Показаннями свідків підтверджується, що ОСОБА_1 дбала про сина, він був завжди ситий, одягнений та охайний. Коли ОСОБА_2 хворів, відповідач дбала про нього. Травми ОСОБА_2 від 16-17 жовтня 2018 року дитина отримала під час перебування з ОСОБА_4 , яка здійснювала догляд за дитиною, поки ОСОБА_1 працювала за містом. Під час перебування дитини в лікарні відповідач опікувалася та дбала про нього, що підтверджується листом лікаря. Поганий вигляд меблів за адресою проживання дитини не може свідчити про погане виконання батьківських обов`язків, оскільки ОСОБА_1 - одинка мати та матеріально забезпечує дитину як може. Надаючи акти обстеження побутових умов від 17.10.2018 та 26.06.2019, позивач не надав акт від 06.08.2019 (хоча послався на нього), де вказано, що у квартирі проживання ОСОБА_2 прибрано, зроблений косметичний ремонт. Проведення обстеження умов проживання дитини не проводиться в той час, коли дитина перебуває у закладі охорони здоров`я чи притулку для дітей. А ОСОБА_2 на час складання таких актів знаходився у медичному закладі. Заяви про влаштування сина до будинку дитини були написані під тиском і примусом комісії у справах дітей Харківської міської ради. Судом не було враховано, що ОСОБА_1 зверталася із заявою про повернення їй дитини, що свідчить про бажання спілкуватися з сином. Про висновок № 545 від 21.08.2019 щодо доцільності позбавити її батьківських прав ОСОБА_1 не знала. На час подачі апеляційної скарги апелянт знайшла роботу в м. Харкові, щоб більше часу проводити з сином, домовилася про прийняття ОСОБА_2 до дитячого саду, облаштувала окреме спальне місце для дитини та отримала у користування ще одну кімнату. В матеріалах справи відсутні докази винної поведінки відповідача, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

ДССД у відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Посилається на те, що рішенням ХМР № 597 від 07.08.2019 визнано недоцільність повернення ОСОБА_2 матері, підготувати позовну заяву про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та продовжити термін перебування дитини в будинку дитини. Засідання комісії з цього питання проводилося за участю відповідача у справі. З липня 2019 року ОСОБА_1 до ССД по Слобідському району з приводу свого сина не зверталася, що свідчить про її байдужість до дитини. Надані відповідачем пояснення свідків про піклування відповідача сином спростовуються особисто написаними заявами ОСОБА_1 про влаштування ОСОБА_2 до будинку дитини у зв`язку із неможливістю дбати про нього. ОСОБА_2 з жовтня 2018 року не проживає з матір`ю. Акт про проживання ОСОБА_1 у двох кімнатах гуртожитку не достовірний, сім`я займає лише одну кімнату. Належних умов для проживання сина ОСОБА_1 не створила. За час перебування ОСОБА_2 під опікою матері його життю двічі загрожувала небезпека, рекомендації по догляду за дитиною після першої операції у січні 2018 року ОСОБА_1 не виконувала. Акт від 06.08.2019 комісією не складався. У матеріалах справи наявна інформація Центру щодо чергового відвідування родини 06.08.2019, тобто через місяць після засідання Комісії з питань захисту прав людини. На час розгляду справи ОСОБА_1 не довела свого працевлаштування чи покращення умов життя сина.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника ДССД, Пелюшенко Н.М. та її представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї в межах вимог, що були предметом розгляду суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити.

Відповідно до п.п. 2,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13-15).

Двадцять другого жовтня 2018 року Головний лікар Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради звернувся до ССД по Слобідському району із повідомленням № 01-30/643 (а.с. 16) про те, що з 17.10.2018 у закладі перебуває дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку середнього ступеню важкості. Перелом склепіння черепу (клінічно). Субдуральні пластинчаті крововиливи на рівні обох гемисфер мозку. Множинні забої м`яких тканин голови, обличчя, грудної клітини, кінцівок. Гіпотрофія І-ІІ ст. Фізичний розвиток по масі тіла нижче середнього. Дефіцитна анемія. Хлопчик в`ялий, самостійно не сидить, не ходить, відмовляється від їжі та пиття. Дитина була доставлена бригадою екстреної допомоги без супроводу батьків о 02.30 з адреси не за місцем проживання.В супровідному листі лікарем екстреної допомоги зазначено, що обставини отримання травм не відомі.

В повідомленні також вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.01.2018 по 26.02.2018 перебував на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» з діагнозом: перфорація прямої кишки. Розповсюджений каловий перитоніт. Парез кишечнику III ст. Астеноневротичний синдром. Дефіцитна анемія (виведена колостома, стоїть кало приймач).

За фактом госпіталізації 17.10.2018 співробітниками поліції був складений Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (а.с. 17-18).

За вказаним фактом 17.10.2018 співробітниками ССД по Слобідському району в межах компетенції був здійснений вихід за адресою проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_1 . Спеціалісти ССД по Слобідському району спільно зі структурами, причетними до роботи з дітьми, обстежили житлово-побутові умови проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 , про що склали відповідний акт (а.с. 21). В акті вказано, що що родина Пелюшенко мешкає у гуртожитку сімейного типу, у блоці з двох кімнат займає одну кімнату площею 12 кв. м., душ, санвузол спільний на блок, кухня - спільна на поверх. Стан приміщення не задовільний, помешкання потребує ремонту, стійкий запах старих речей. В приміщеннях спільного користування фарба на стінах облущилася, плитка відпадає, цвіль. Мати спить на одному ліжку разом з ОСОБА_2 . На іншому ліжку спить старша донька ОСОБА_3 , 1999 року народження. У кімнаті відсутні ознаки проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , немає дитячого ліжка, дитячих речей, іграшки запаковані у пакет та сховані у шафі.

Відповідно до листа ССД по Слобідському району № 775 від 19.10.2018 на час відвідування місця проживання малолітнього у квартирі була присутня ОСОБА_3 , яка пояснила, що мати ОСОБА_1 поїхала до брата у лікарню (а.с. 22). ОСОБА_3 також пояснила, що мати працює поваром у приватному ресторані «Власов», ОСОБА_2 на час її відсутності знаходиться у її знайомої, яка здійснює догляд за дитиною (а.с. 22).

Дев`ятнадцятого жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про влаштування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до будинку дитини терміном на шість місяців у зв`язку з тим, що дитина потребує постійного нагляду та лікування. У заяві вказувалося, що ОСОБА_1 офіційно не працює, не має змоги матеріально утримувати та лікувати дитину.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 14.11.2018 № 786 малолітнього ОСОБА_2 було влаштовано до КНП «Обласний будинок дитини № 2» на повне державне забезпечення (а.с. 27).

За фактом отримання ОСОБА_2 травм 17.10.2018 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 Кримінального кодексу України («Злісне невиконання батьківських обов`язків») № 0002479 (а.с. 40).

З 11.12.2018 по 21.12.2018 ОСОБА_2 повторно потрапив до лікарні та отримав лікування, що підтверджується листом КНП «Міська клінічна дитяча лікарня № 16» Харківської міської ради № 01-18/34 від 23.01.2019 (а.с. 24).

Двадцять шостого червня 2019 року спеціалістами ССД по Слобідському району за заявою ОСОБА_1 повторно вийшли за адресою її проживання та склали акт про те, що умови для проживання дитини не створені, відсутні ліжка для всіх членів родини, наявна мінімальна кількість речей для дитини, які вже не відповідають віку дитини, кімната та приміщення спільного користування потребують негайного ремонту, диван, який планується для дитини, розламаний, брудний, тканина обідрана (а.с. 34).

Тридцятого липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про продовження терміну перебування ОСОБА_2 у будинку дитини № 2 у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та неможливістю утримати дитину, продовжувати його лікування (а.с. 37).

На підставі рішення №597 від 07.08.2019 виконавчого комітетом Харківської міської ради продовжений термін перебування дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у КНП «Обласний будинок дитини №2» на шість місяців (а.с. 38).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України), а саме: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Вказані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19, від 06.05.2020 у справі № 641/2867/17-ц.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батьків спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на підставі наявних у матеріалах справи доказів можливо зробити висновок про те, що поведінка ОСОБА_1 свідчить про її свідоме нехтування батьківськими обов`язками та її не можливо виправити.

Так, у матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про те, що госпіталізація ОСОБА_2 з 26.01.2018 по 15.02.2018 була викликана винними діями його матері ОСОБА_1 (а.с. 19).

Травми, отримані ОСОБА_2 16 - 17 жовтня 2018 року, були отримані ним під час перебування зі сторонньою людиною за попередньою домовленістю з ОСОБА_1 .

З тексту ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 645/6249/18 вбачається, що кримінальне провадження № 0002479 було перекваліфіковане зі ст. 166 Кримінального кодексу України («Злісне невиконання батьківських обов`язків») на ч.1 ст. 121 Кримінального кодексу України («Умисне тяжке тілесне ушкодження») і ОСОБА_1 оскаржила постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області про закриття вказаного кримінального провадження (а.с. 193-194).

Довідкою КНП Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» № 1556 від 30.05.2019 та висновком ЛКК КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» від 15.05.2019 доведено, що ОСОБА_1 на час оглядів наркологічної патології та психотичних розладів не мала (а.с. 31,32).

На підтвердження працевлаштування ОСОБА_1 надала довідки від фізичних осіб - підприємців про працевлаштування кухарем (а.с. 29-31).

До суду апеляційної інстанції була надана заява ОСОБА_1 від 20.06.2019 про повернення їй сина, ОСОБА_2 , для перевірки якої був складений акт обстеження побутових умов від 26.06.2019 (а.с. 167, 168).

На виконання ухвали Харківського апеляційного суду від 03.12.2020 (а.с. 179-180) 09.02.2021 співробітники СДД по Слобідському району склали акт обстеження побутових умов, у якому вказано, що у кімнаті зроблений косметичний ремонт, ліжко, шафа, холодильник, старий диван. Умов для проживання дитини в кімнаті немає. Приміщення загального користування потребують капітального ремонту (а.с. 213). Також долучені фотокартки житла (а.с. 214). В акті вказано, що ОСОБА_1 орендує сусідню кімнату, але договору оренди не має. В сусідній кімнаті є необхідні меблі, два дивани, шафа.

Колегія суддів уважає, що з указаних доказів не вбачається неможливість ОСОБА_1 виправити свою поведінку відносно сина ОСОБА_2 . Відповідач не зловживає спиртними та наркотичними засобами, не доведене вчинення нею насильства відносно сина. Неналежне виконання сторонньою особою обов`язків по догляду за ОСОБА_2 не може свідчити про відсутність піклування про дитину з боку матері. Про це також не свідчить і не відвідування ОСОБА_2 його старшою сестрою. Побутові умови для проживання ОСОБА_2 створені ОСОБА_1 з урахуванням її матеріального становища, а необхідність капітального ремонту місць загального користування не свідчить про нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками.

Сусіди характеризують ОСОБА_1 з позитивної сторони (а.с. 95, 96,100). З листа КНП «Міська дитяча поліклініка № 12» Харківської міської ради № 01-04/21/0/541-20 від 04.03.2020 вбачається, що ОСОБА_2 перебував у поліклініці на обліку з народження по 2018 рік. Згідно з записами в історії розвитку дитини під час спостереження за медичною допомогою в разі хвороби дитини зверталась ОСОБА_1 , догляд за хворим хлопчиком також здійснювала мати (а.с. 97).

Перебування ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 у лікарні в період з 24.01.2019 по 30.01.2019, з 03.02.2019 по 12.02.2019 підтверджується також листом КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» № 01/187 від 18.02.2019 (а.с. 98).

Відповідач надала суду довідку № 104/01-39/19 від 23.05.2019 КЗ «Харківський дитячий будинок «Родина» Харківської міської ради про прийняття ОСОБА_2 до експериментальної групи для дітей дошкільного віку з 01.09.2019 (а.с. 99).

Також ОСОБА_1 надала суду копії призначень ліків ОСОБА_2 та квитанції про придбання ліків (а.с. 186-190).

З указаного, на думку суду, вбачається, що ОСОБА_1 не втратила інтересу до сина, дбає про нього у межах наявних у неї матеріальних можливостей та зацікавлена в поверненні сина додому.

Тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ССД по Слобідському району про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. Оскільки вимога про позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягає, у задоволенні вимог про стягнення аліментів також слід відмовити.

Згідно з абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне попередити ОСОБА_1 про необхідність зміни ставлення до виховання сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покласти на Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_1 обов`язку належного виховання сина.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381 - 383, 389 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність зміни ставлення до виховання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Контроль за виконанням ОСОБА_1 обов`язку належного виховання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти на Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 11 березня 2021 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук