У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Світличної А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: Третя київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Звєркова Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року відкрито провадження у справі.

05 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, судом встановлено таке.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її донька ОСОБА_6 , після смерті якої залишилося спадкове майно.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 у відповідності до статті 1261 ЦК України залишились позивач та її онук (син померлої) - ОСОБА_2 .

Станом на момент смерті ОСОБА_6 позивач була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 . Виходячи з цього, позивачем не було подано заяви про відмову від спадщини, а тому у відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України вона вважалася такою, що прийняла спадщину, яка складається з 1/2 частини спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 , а саме: житлового будинку АДРЕСА_2 , земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :91:179:0050, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою : АДРЕСА_2 , автомобіля марки Lexus моделі RХ 300, 2001 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , нежитлового приміщення НОМЕР_7 по АДРЕСА_3 , земельної ділянки площею 0,0635 га., розташованої на території Шпитьківської сільської ради в с/т «Ветеран», та грошових збережень в банках України.

14 вересня 2018 року Третьою державною нотаріальною конторою м. Києва на звернення позивача з заявою про прийняття спадщини їй було повідомлено про заведену нотаріусом спадкову справу № 807/06 та винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на належну ОСОБА_1 частку у спадщині за законом у зв`язку з відсутністю спадкового майна, оскільки на той момент державним нотаріусом уже було видано відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я другого спадкоємця ОСОБА_2 .

Таким чином 14 вересня 2018 року ОСОБА_1 стало відомо про порушення її спадкових та майнових прав.

Так, державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Митрохіною В.Є. в порушення прав ОСОБА_1 було видано ОСОБА_2 :

1) 24 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки Lexus моделі RХ 300, 2001 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ;

2) 21 квітня 2010 року свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що знаходилось на зберіганні у Сирецькому відділенні АКБ «Правекс-Банк» м. Києва у індивідуальній ячейці № НОМЕР_2 , згідно договору майнового найму індивідуального сейфа № 30 від 24 травня 2004 року на суму: 26 600 грн. (двадцять шість тисяч шістсот грн.) та 5000 доларів США (п`ять тисяч доларів США);

3) 24 грудня 2010 року свідоцтво про право на спадщину за законом на 27/200 частин нежилого приміщення НОМЕР_7, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

4) 21 вересня 2017 року свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок загальною площею 348,8 кв.м., житловою площею 141,1 кв.м. по АДРЕСА_2 ;

5) 08 травня 2018 року свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :91:179:0050, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, розташованої за адресою : АДРЕСА_2 .

Заявник стверджує, що їй за законом належить 1/2 майна, на яке було видано свідоцтва про право на спадщину.

Свідоцтва не видані лише на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки загальною площею 0,0635 га., розташованої на території Шпитьківської сільської ради Київської області в садовому товаристві «Ветеран».

Заявник наголошує, що вищевказані свідоцтва про право на спадщину за законом є недійсними в частині 1/2 від спадкового майна згідно ст.1301 ЦК України, оскільки такі свідоцтва (які є правовстановлюючими документами), порушують її спадкові і майнові права як такі, що видані іншій особі на частину майна, яке за законом належить ОСОБА_1 .

Отримавши свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_2 здійснив його відчуження шляхом продажу, що підтверджується інформаційною довідкою № 24704177, сформованою 04 березня 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за договорами купівлі-продажу №1728 та №1730 від 23 серпня 2019 року житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :91:179:0050, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, розташованої за адресою : АДРЕСА_2 , посвідченого приватними нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зверковою Н.В., де покупцями в рівних частках виступили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11 грудня 2020 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 на даний час вже не є власником 27/200 нежилого приміщення НОМЕР_7, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки 08 липня 2011 року за договором купівлі-продажу частини нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. за реєстровим № 1579, внесеним до Державного реєстру правочинів за № 4531162, ОСОБА_2 продав його ОСОБА_5 , яка 29 грудня 2011 року уклала договір № 5132 про поділ майна, що є у спільній частковій власності, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лозняковою С.В. та йому присвоєно інший номер - нежилі приміщення №1 та №1а (групи приміщень 197) (вліт. А) загальною площею 31,1 кв.м.

Автомобіль марки Lexus моделі RХ 300, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , на даний час також не значиться за відповідачем ОСОБА_2 , а отже останнім було проведено його відчуження.

Грошові кошти, що знаходилися на зберіганні у Сирецькому відділенні АКБ «Правекс -Банк» м. Києва у індивідуальній ячейці № НОМЕР_2 , згідно договору майнового найму індивідуального сейфа № 30 від 24 травня 2004 року на суму: 26 600 грн. (двадцять шість тисяч шістсот грн.) та 5000 доларів США. (п`ять тисяч доларів США) також зняті та використані ОСОБА_2 на власний розсуд.

Заявник наголошує, що відповідач ОСОБА_2 на момент звернення з позовом та з цією заявою уже здійснив відчуження належної ОСОБА_1 в порядку спадкування 1/2 частини перерахованого вище майна, а інші сторони у справі, які набули права власності на спірне спадкове майно, не позбавлені права розпорядження ним та можуть вільно позбутися його у той самий спосіб.

Крім того, згідно показань відібраних адвокатом ОСОБА_9 , вбачається, що нові власники житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_2 мають намір відчужити дані об`єкти нерухомого майна.

Таким чином, незабезпечення вказаного позову може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Розглядаючи можливість зустрічного забезпечення позову, заявник вказує, що є громадянином України, має постійну реєстрацію на її території, фактично являється власником 1/2 вказаного в цій заяві спадкового майна. Крім того, у разі забезпечення судом позову відповідачі не будуть позбавлені права на звернення до суду з клопотанням щодо зустрічного його забезпечення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вона підлягає задоволенню із таких підстав.

На підставі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захід, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п.п. 3, 4, 7 ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» позови майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів, предметом спору є визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Доводи заявника підтверджуються інформаційними довідками з реєстру прав на нерухоме майно та іншими доданими до позову документами.

Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір та існує можливість в подальшому здійснення відповідачами дій пов`язаних із відчуженням майна, яке є предметом позову, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання судового рішення у вказаній справі.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову є обґрунтованим та таким, що безпосередньо пов`язаний і узгоджується з позовними вимогами, є співмірним цим позовним вимогам і таким, що забезпечить реальний захист прав позивача у випадку прийняття рішення на його користь.

Забезпечення позову зазначеним способом не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, хоча тимчасові заходи, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди інтересам позивача.

Враховуючи фактичні обставини справи, виходячи з пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом та співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, дослідивши матеріали позовної заяви та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити виконання рішення суду у справі, суд дійшов висновку щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом застосування вказаного виду забезпечення.

Із урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходу забезпечення позову у виді: накладення арешту на вказане вище майно; заборони відчуження перерахованого майна у будь-який спосіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: Третя київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Звєркова Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності на майно в порядку спадкування, задовольнити.

Накласти арешт на:

- легковий автомобіль марки Lexus моделі RХ 300, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі № НОМЕР_3 , зареєстрований ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві 30 травня 2008 року;

- нежилі приміщення №1 та №1а (групи приміщень 197) (вліт. А) загальною площею 31,1 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :91:179:0050, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житловий будинок загальною площею 348,8 кв.м,, житловою площею 141, 1 кв.м., з надвірними будівлями, за адресою : АДРЕСА_2 .

Заборонити відчуження перерахованого вище майна в будь-який спосіб.

Дана ухвала є виконавчим документом та підлягає виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Для виконання цілей даної ухвали вважати:

- боржником 1 - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;

- боржником 2 - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;

- боржником 3 - ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;

- боржником 4 - ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ;

- стягувачем - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 .

Виконання ухвали покласти на Подільський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (04208, м. Київ, пр-т Г. Гонгадзе, 5-Б), зобов`язавши його представити суду відповідний документ про її виконання.

Копію ухвали для відома надіслати заявнику ОСОБА_1 , а після її виконання - відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 .

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяО. О. Ковбасюк