Справа № 629/6135/19
Номер провадження 2/629/35/21
12.03.2021 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді- Мицик С.А., при секретарі судових засідань- Заводяній О.Ю., за участю позивача- ОСОБА_1 , представника позивача- ОСОБА_2 , відповідача- ОСОБА_3 , представника відповідача- ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -
В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім того, позивачка пояснила, що вона була пристебнута ременем безпеки, але нахилила голову, оскільки роздивлялася, що ОСОБА_3 рухається на їхній автомобіль, тож при ударі дуже вдарилася головою об скло. При ударі розбила свою голову і лобове скло. Після аварії та до теперішнього часу вона відчуває головний біль, тривожність та порушення сну.
Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, надали відзив на позовну заяву, за змістом якого ОСОБА_3 не заперечував факт ДТП та свою провину у ДТП. Зазначив, що всупереч обов`язку доказування, передбаченому вимогами ЦПК України, позивачка не довела обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, зокрема, не підтвердила розмір завданої моральної шкоди. Жодного доказу на підтвердження знаходження її у медичному закладі з приводу лікування травм, пов`язаних з ДТП, та запозичування коштів на таке лікування, не надала. Згідно висновку судово-медичної експертизи, позивачці завдані садна на голові. Вважав, що з вказаними тілесними ушкодженнями позивачка не могла знаходитися в лікарні на лікуванні, та його дії не можуть бути у причинному зв`язку з порушенням її нормального життєвого устрою. Таким чином, вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню у зв`язку з непідтвердженістю факту заподіяння моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Також зазначив, що він є інвалідом 3 групи та розмір його пенсії становить 2000 грн., тож він не має можливості сплачувати моральну шкоду позивачці, яка не довела, що така шкода їй завдана. Враховуючи викладене, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Крім того, представник відповідача зазначила, що копії медичної документації, додані до позовної заяви, свідчать про наявність у позивачки хронічних захворювань, які могли викликати симптоми, про які ОСОБА_1 зазначила у позовній заяві, та відсутній причинно-наслідковий зв`язок між головними болями позивача і ДТП. Також зазначила, що ймовірно позивачка не була пристебнутою ременем безпеки, тож під час ДТП вдарилася головою об лобове скло автомобіля. Пояснила, що позивачка мала б звернутися до страхової компанії, в якій застрахований автомобіль, із заявою про відшкодування моральної шкоди.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що позивачка є його дружиною. 02.08.2019 під час ДТП, яка сталася в смт. Краснопавлівка, позивачка знаходилася на пасажирському сидінні автомобіля «Мазда 626» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував він. Під час зіткнення автомобіля під його керуванням, та автомобіля під керуванням відповідача, ОСОБА_1 сильно вдарилася головою об лобове скло транспортного засобу, в якому вона знаходилася, в результаті чого отримала поранення голови. Вона була госпіталізована до лікувального закладу, де їй було надано фахову медичну допомогу та видані направлення на експертизи та діагностику. Пояснив, що саме після ДТП у його дружини ОСОБА_1 з`явилися головні болі, тривожність та порушення сну. Зазначив, що після ДТП він звертався до страхової компанії, де застрахований його автомобіль, та страхова компанія частково відшкодувала йому витрати на ремонт автомобіля. В страховій компанії також йому роз`яснили, що вони мають право звернутися з питання відшкодування шкоди на лікування потерпілої протягом 3-х років. Крім того, зазначив, що вони з дружиною запозичували у знайомих гроші задля придбання медичних препаратів для лікування позивачки після отриманих нею в ДТП травм та до теперішнього часу несуть витрати на придбання ліків, необхідних для стабілізації нервової системи і психологічного стану позиваки. Пояснив, що відповідач не вибачився перед позивачкою та не пропонував і не відшкодував витрати на лікування та моральну шкоду.
Згідно ч.1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/99-ЛЗ/19 від 28.08.2019 на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_1 по матеріалам справи по факту ДТП з урахуванням даних наданої медичної документації -у потерпілої мали місце садна голови. Вищевказане тілесне ушкодження могло утворитися в строк і за обставин, вказаних в настановній частині ухвали суду та потерпілою. Вищевказане тілесне ушкодження могло утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути і внутрішні частини салону автомобіля при зіткненні рухаючихся транспортних засобів в умовах ДТП. За ступенем тяжкості садна-це легкі тілесні ушкодження. Діагноз закрита черепно-мозкова травма не підтверджується об`єктивними даними(клінічними, лабораторними, інструментальними методами дослідження)(матеріали к/п а.с.59).
На фото 4 фототаблиці до протоколу огляду транспортного засобу МАЗДА 626 від 02.08.2019 зображено пошкодження лобового скла на вказаному автомобілі (матеріали к/п а.с.23).
Постановою слідчого від 29.08.2019 вказане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. За змістом мотивувальної частини вищезазначеної постанови слідчого -відповідно до ч.1 ст. 286 КК України відповідальність настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження, таким чином, у даному випадку відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/99-ЛЗ/19 ОСОБА_1 були спричинені легкі тілесні ушкодження. Таким чином, враховуючи вищевикладене, в діях водія автомобіля Renault Duster д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як останній не впевнився у безпеці здійснення маневру, та із чого сталася ДТП(а.с. 8-9, матеріали к/п а.с.60-61).
Відповідно до копії полісу № 135637230 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 (забезпечений т/з МАZDA 626, д.н.з. НОМЕР_1 ) застрахована в ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС»; страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю -200000 грн., за шкоду, заподіяну майну-100000 грн., розмір франшизи- 2000 грн. (матеріали к/п а.с.40).
Згідно копії постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.09.2019 ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу(а.с. 10). За змістом мотивувальної частини вказаної постанови суду водій ОСОБА_3 02.08.2019 року о 14 годині 00 хвилин в смт. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області керував автомобілем «Renault Duster» д.н.з НОМЕР_2 та під час зміни напрямку руху та перестроюванні не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу автомобілю, який рухався в зустрічному напрямку Mazda д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого трапилось їх зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до копії довідки КНП «Лозівська ТМО» від 02.08.2019 ОСОБА_1 встановлено діагноз: садна голови, надано медичну допомогу, оброблено садна, направлено до терапевта ЦРЛ, рекомендовано консультації невропатолога, кетанов при болю. 03.08.2019 ОСОБА_1 також виписано рецепт на окуляри(+1), що підтверджено копією рецепту Оптика 1 КНП «Лозівська ТМО»(а.с. 67).
Згідно копії протоколу МРТ-дослідження головного мозку та шийного відділу хребта в Променево-диагностичному центрі позивачці 14.08.2019 було проведено магнитно-резонансну томографію головного мозку та шийного відділу хребта, відповідно до висновків яких встановлено (рос.)«Единичные очаги глиоза обеих гемисфер головного мозга, вероятно сосудистого характера. Умеренное расширение субарахноидального пространства», «Мр-признаки остеохондроза шейного отдела позвоночника с протрузиями дисков С4-5,С5-6,С6-7. Спондилоартроз. Правосторонний фораминальный стеноз на уровне С5-6»(а.с. 68, 69).
Згідно копії акту виконаних робіт від 14.08.2019 за проведення вищевказаних МРТ-досліджень розрахунок проводився згідно квитанції № 693974 від 14.08.2019(а.с. 70).
З виписки з розпорядження про призначення пенсії від 15.01.2020 вих.№ 41/02.15-20 вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Лозівському відділі обслуговування громадян ГУ ПФУ в Харківській області з 13.05.2002 по теперішній час і одержує пенсію по інвалідності ІІІ групи в розмірі 2000 грн.(а.с. 31).
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Порядок відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано положеннями ст. ст. 1187, 1188 ЦК України.
Згідно із ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).
Вказана позиція є аналогічною і у вирішенні інших справ Європейського суду: рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Антипенко проти Російської Федерації, постанова у справі від 14 лютого 2008 року Пшеничний проти Російської Федерації.
Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що внаслідок вчинення відповідачем ОСОБА_3 адміністративного правопорушення позивачці ОСОБА_1 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у фізичному болі та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та лікуванням, і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням засад розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень, яка визначена з урахуванням всіх обставин справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання вказаного позову до суду необхідно було сплатити 768,40 гривень. З квитанції від 03.12.2019 вбачається, що позивачем сплачено 1921 грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76,82, 89, 141, 259,268 ЦПК України, ст.ст. 15, 23, 1167 ЦК України, суд -
Позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , моральну шкоду в розмірі 5000(п`ять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , сплачений нею судовий збір у розмірі 128 (сто двадцять вісім) гривень 07 коп.
В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.
Роз`яснити ОСОБА_1 про її право відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" звернутися з клопотанням до суду про повернення внесеної суми судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом- 1152 гривень 60 коп.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.03.2021 року.

Суддя С.А. Мицик