Справа № 740/4943/20
Провадження № 2/740/288/21
11 березня 2021 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Гагаріної Т.О.,
за участю секретаря Філоненко О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.04.2014 в розмірі 46 160 грн. 69 коп. та судові витрати в розмірі 2 102 грн.
В обґрунтування позову посилалося на те, що 10.04.2014 між відповідачем та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Отримуючи кредит, відповідач ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Однак свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів він не виконує, внаслідок чого станом на 12.10.2020 року виникла заборгованість на загальну суму 46 160 грн. 69 коп. Таким чином, банк просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46 160 грн. 69 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 27 751 грн. 22 коп., 9 658 грн. 87 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 8 750 грн. 60 коп. нарахована пеня.
Ухвалою суду від 27.11.2020 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання в якому просив розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, повідомлений належним чином про судове засідання, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279, ст.ст. 280-281 ЦПК України, справа розглянута у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 10.04.2014 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.14). У заяві зазначено вид картки яку отримав відповідач та сума бажаного кредиту та що дана заява, разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованому у рекламному буклеті, складають договір про надання банківських послуг. Ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладання та згоден з його умовами, примірник вказаного договору згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Зобов`язується виконувати вимоги вказаних Умов, а також регулярно ознайомлюватися із змінами.
Також, до вказаної анкети додані Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна , в якому містяться тарифи щодо чотирьох продуктів - Універсальна, 30 днів пільгового періоду , Універсальна, 55 днів пільгового періоду , Універсальна CONTRAKT та Універсальна GOLD та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКу (15-31).
Згідно довідки по картковому рахунку НОМЕР_1 кредитний ліміт змінювався, з 19.07.2018 збільшився до 10 000 грн, з 28.08.2018 до 15 000 грн., з 29.10.2018 зменшувався до 13 690.8500 грн, а з 30.05.2019 змінився до 0,00 грн. (а.с.13).
Як вбачається із розрахунку позивача (а.с.53-99) за договором № б/н від 10.04.2014, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 12.10.2020 становить 46 160 грн. 69 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 27 751 грн. 22 коп., 9 658 грн. 87 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 8 750 грн. 60 коп. нарахована пеня.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у згаданому випадку - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині процентів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 10.04.2014, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у як невід`ємні частини спірного договору.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
У анкеті-заяві, наданій позивачем, зазначені дані про особу позичальника та банківський продукт, який йому надається картка класа Cold з бажаним лімітом 1000 грн.
Разом з тим, Витяг з Тарифів обслуговування чотирьох кредитних карт - Універсальна, 30 днів пільгового періоду, Універсальна, 55 днів пільгового періоду, Універсальна CONTRAKT та Універсальна GOLD , а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (розміщені на сайті: www.privatbank.ua), які містяться в матеріалах даної справи не підписані відповідачем, тому їх можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між Банком та ОСОБА_1 10.04.2014 шляхом підписання анкети-заяви.
Отже, анкета-заява, підписана відповідачем, не містить домовленість сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне погашення кредиту.
Відтак, позивачем не доведено факт прийняття відповідачем запропонованих йому умов щодо розміру відсотків, пені.
Отже, у суду є підстави вважати, що кредитор і боржник не обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
У цьому випадку, умови кредитного договору, який за своєю суттю є договором приєднання, розробив АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17-ц).
Як зазначено в ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 10.04.2014 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 27 751 грн. 22 коп. заборгованості за тілом кредиту, а позов у частині стягнення 9 658 грн. 87 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, та 8 750 грн. 60 коп. нарахованої пені задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 46 160 грн. 69 коп., судом стягнуто 27 751 грн. 22 коп., тобто позовні вимоги задоволені на 59, 04% (27 751, 22 х 100 : 46 160, 69 = 59, 04%), що є підставою для стягнення на користь позивача із відповідачки 1 241 грн. 02 коп. судового збору (2 102 х 59,04:100 =1 241, 02).
Керуючись ст.525, 526, 612, 1054 ЦК України, ст.141, 263-265, 274, 279, 280-284, 289 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 241 грн. 02 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Т.О.Гагаріна