Справа № 555/2038/20
Номер провадження 2/555/71/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року м.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Собчука А.Ю.

за участі секретаря судового засідання Лисенко О.Л.

позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Грозіка І.І.

відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди завданої внаслідок вчинених кримінальних правопорушень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди завданої внаслідок вчинених кримінальних правопорушень.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29 квітня 2016 року Березнівським районним судом Рівненської області було ухвалено вирок, згідно якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк три роки і шість місяців та встановлено до них іспитовий строк на підставі ст. 76 КК України терміном три роки, а також покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

20 березня 2017 року апеляційним судом Рівненської області було постановлено ухвалу, якою вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2016 року змінено та засуджено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ч. 2 ст 146 КК України до покарання на строк 3 роки 6 місяців обмеження волі, за ч. 1 ст. 125 КК України - на строк 200 годин громадських робіт. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України засуджених звільнено від призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Постановою Верховного Суду від 06.02.2018 року вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 29.04.2016 року та ухвала апеляційного суду Рівненської області від 20.03.2017 року були скасовані та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області в справі № 555/480/15-к від 17 вересня 2020 року, клопотання обвинувачених про звільнення їх від кримінальної відповідальності було задоволено та звільнено їх від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності і кримінальне провадження у звязку із цим закрито, а поданий позивачем цивільний позов про стягнення майнової та моральної шкоди було залишено без розгляду.

Вказує, що звільнення від кримінальної відповідальності відповідачів, у зв`язку із закінченням строків давності, є нереабілітуючою підставою, а отже, він має право на стягнення з них заподіяної йому майнової та моральної шкоди.

З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду, заподіяну в результаті вчинених відносно нього кримінальних правопорушень у розмірі 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень, майнову шкоду в розмірі 1909 (одна тисяча девятсот дев`ять) гривень та судові витрати.

У судовому засіданні позивач та представик позивача, адвокат Грозіка І.І. підтримали позовні вимоги з підстав викладених вище, вважають їх законними і обґрунтованими та доведеними, просили суд їх задоволити в повному обсязі, з обставин викладених в позовній заяві та матеріалах кримінвльної справи, дали пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 в судовому

засіданні заперечували проти задоволення позову в повному обсязі. Вважають, що позов є необґрунтованим, безпідставним та не може бути задоволений, надали суду відзив на позов. Зазначили, що вину у вчиненому не визнають та їх вина не доведена, вони не зобов`язані відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду. Позивач не подав документів, які б підтверджували розмір витрат, заявлених ним у позовній заяві, заявлений до відшкодування розмір моральної шкоди (збитків) також не відповідає дійсності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки, суду не повідомив.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання на 24.12.2020 року.

До суду 28.12.2020 року надійшов відзив із додатками від відповідача ОСОБА_3 , в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 08.01.2021 року було витребувано з канцелярії Березніського районного суду Рівненської області матеріали кримінальної справи № 555/480/15-к з матеріалами кримінального провадження № 0000599 від 15.12.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальоних правопорушень, злочинів передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.146 КК України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000599 від 15.12.2014 року, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що підставою для пред`явлення позовної заяви являються матеріали кримінального провадження № 0000599 від 15.12.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальоних правопорушень, злочинів передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.146 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000599 від 15.12.2014 року, 14 грудня 2014 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою, на другому поверсі магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що в АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі та спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_1 , умисно, порушуючи щодо нього вимоги ст. ст. 19,29,33 Конституції України, згідно з якими ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, та кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, всупереч нормам Декларації ООН від 18 грудня 1992 року, що ратифікована Україною 17 липня 1997 року "Про захист усіх осіб від насильницького зникнення", згідно зі статтею першою якої будь-який акт насильницького зникнення є образою людської гідності, ставить осіб, які зазнали цього, поза захистом закону, є порушенням норм міжнародного права, яке гарантує, зокрема, право на визнання правосуб`єктності особистості, право на свободу і безпеку особистості і право не зазнавати катувань та інших жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження і покарання, шляхом заподіяння страждань, що виразилося у спричиненні болю внаслідок заподіяння фізичного впливу, нанесенні ударів кулаками рук та взутими ногами в різні частини тіла потерпілого, заламування рук, проти волі останнього, позбавили його свободи пересування, примусово утримуючи поряд з собою, спочатку ведучи з приміщенння указаного магазину, тоді силою затягнули у ванатажне відділення автомобіля марки "Mercedes - Benz Sprinter", який належить ОСОБА_4 , позбавивши його можливості вільно пересуватися і вибирати місце свого перебування, та примусово доставили до господарства ОСОБА_5 , яке знаходиться там же в АДРЕСА_2 .

По приїзді до господарства ОСОБА_5 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 силою виштовхнули його з автомобіля , від чого він упав на землю, завели його у двір її господарства,

де ОСОБА_4 із застосуванням сили - удару ззаду по правій нозі під колінний суглоб примусили його стати на коліна і вибачитись перед нею.

При цьому, в приміщенні магазину "Колтан" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 умисно завдали потерпілому ОСОБА_1 по одному удару в обличчя кулаками рук, спричинивши йому тілесні ушкодження: ОСОБА_2 - у виді синців повік правого і лівого очей. А ОСОБА_4 в момент, коли потерпілого ОСОБА_1 утримували ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , заламавши руки за спиною, наніс йому один удар кулаком руки в ділянку правого плеча, спричинивши тілесне ушкодження у виді синця правого плеча.

Відразу ж після цього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вивели потерпілого з приміщенням магазину, штовхнули його на землю, де ОСОБА_6 та ОСОБА_3 разом з іншими невстановленими слідством особами умисно почали наносити йому удари взутими ногами по різних частинах тіла - голові, тулубу і кінцівках, зокрема ОСОБА_3 завдав один удар взутою ногою в ділянку живота, спричинивши тілесне ушкодження у виді синця на животі.

У ванатажному відсіку автомобіля, яким керував ОСОБА_4 , ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_1 не менше трьох ударів взутою ногою - в ділянку гомілки правої ноги, правої скроневої та тім`яної ділянок голови, а ОСОБА_3 - один удар взутою ногою в область носа, спричинивши тілесні ушкодження у виді синця перенісся.

Тілесні ушкодження у виді синців повік обох очей, перенісся, правої скроневої та тім`яної ділянок, лівої тім`яно-скроневої ділянки голови, правового плеча, лівого передпліччя, правої гомілки та живота, що спричинені потерпілому ОСОБА_1 , відносяться за ступенем тяжкості до легких тілесних ушкоджень.

29 квітня 2016 року Березнівським районним судом Рівненської області було ухвалено вирок, згідно якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк три роки і шість місяців та встановлено до них іспитовий строк на підставі ст. 76 КК України терміном три роки, а також покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

20 березня 2017 року апеляційним судом Рівненської області було постановлено ухвалу, якою вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2016 року змінено та засуджено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ч. 2 ст 146 КК України до покарання на строк 3 роки 6 місяців обмеження волі, за ч. 1 ст. 125 КК України - на строк 200 годин громадських робіт. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України засуджених звільнено від призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Постановою Верховного Суду від 06.02.2018 року вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 29.04.2016 року та ухвала апеляційного суду Рівненської області від 20.03.2017 року були скасовані та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Березнівського районного суду від 17 вересня 2020 року клопотання обвинувачених про звільнення їх від кримінальної відповідальності було задоволено та звільнено їх від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності і кримінальне провадження у звязку із цим закрито.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно п. 8-9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Звільнення від кримінальної відповідальності відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності, є нереабілітуючою підставою, у відповідності до норм КК України, а отже, позивач має право на стягнення з них заподіяної майнової та моральної шкоди.

Обставини вчинення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, щодо умисного нанесення позивачу ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень та незаконного позбавлення волі підтверджуються наступними доказами, які були дослідження в судовому засіданні.

Так, з досліджених в судовому засіданні обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 0000599 від 15.12.2014 року стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ч.1 ст.125, ч.2 ст.146 КК України вбачається виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення, потерпілим у кримінальному провадженні вказаний ОСОБА_1 (К.С. т1 а.с.2-9).

З оголошеного та оціненого в судовому засіданні висновку експерта № 429 від 18.12.2014 року вбачається, що в ОСОБА_1 виявлено синці повік обох очей, перенісся, правої скроневої та тім`яної ділянок, лівої тім`яно-скроневої ділянки, правого плеча, лівого передпліччя, правої гомілки, живота. Отримані мною тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до легких та цілком могли утворитися при побитті, тобто нанесенні ударів в тому числі і кулаками рук та взутими ногами (К.С. т1 а.с.173).

Із оголошеного та оціненого в судовому засіданні висновку експерта № 65 від 24.02.2015 року вбачається, що в ОСОБА_1 виявлено синці повік обох очей, перенісся, правої скроневої та тім`яної ділянок, лівої тім`яно - скроневої ділянки, правого плеча, лівого передпліччя, правої гомілки, живота. Вид та морфологічні властивості ушкоджень свідчать про утворення від щонайменше дев`ятиразової дії твердих тупих предметів, приблизно за одну - дві доби до огляду. Отримані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до легких та цілком могли утворитися при побитті, тобто нанесенні ударів в тому числі і кулаками рук та взутими ногами(К.С. т1 а.с.174-175).

Так, з досліджених в судовому засіданні протоколів проведення слідчих експериментів від 29 січня 2015р. вбачається, що свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і потерпілий ОСОБА_1 дали аналогічні встановленим в обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 0000599 від 15.12.2014 року стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ч.1 ст.125, ч.2 ст.146 КК України обставинам, пояснення та продемонстрували їх на місці події (К.С. т1 а.с.195-208).

Оголошені та оцінені в судовому засіданні копій фіскальних чеків, підтвержують витрати на лікування, придбання ліків (К.С. т1 а.с.25).

За таких обставин, суд проаналізувавши та надавши відповідну оцінку вищевикладеним та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам, в результаті їх всебічного, повного і об`єктивного дослідження, приходить до висновку, що ОСОБА_1 була завдана майнова та моральна шкода, внаслідок вчинених кримінальних правопорушень, злочинів.

Таким чином, суд повно та всебічно дослідивши обставини справи, виконуючи приписи ст.ст. 1166, ст. 1177 ЦК України, приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зобов`язані відшкодувати позивачу матеріальну шкоду завдану внаслідок ушкодження його здоров`я, спричинену вказаними кримінальними правопорушеннями, злочинами.

Відповідо до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Право на відшкодування шкоди в повному обсязі гарантоване ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, норми якої згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом національного права.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Положеннями частини другої статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Із наданого позивачем розрахунку майнової шкоди на лікування, а саме із фіскальних чеків, вбачається, що в них зазначено дати придбання потерпілим лікарських засобів, вартість товарів та послуг, реквізити фіскальних чеків, тощо, на загальну суму 1909 (одна тисяча девятсот дев`ять) гривень.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають до задоволення та з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума матеріальної шкоди у розмірі 1909 (одна тисяча девятсот дев`ять) гривень.

Що стосується позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивача моральної шкоди у розмірі 90 000, 00 гривень, варто вказати про наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, серед іншого, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яку зазначив позивач у зв`язку із ушкодженням його здоров`я, суд бере до уваги те, що лікування та відновлення його фізичного та психологічного стану було тривалим, останній перебував на стаціонарному лікуванні з 15.12.2014р. по 22.12.2014р. в Березнівській районній лікарні в неврологічному відділені. Внаслідок отриманих ушкоджень, позивач беззаперечно зазнав як значного фізичного болю, так і довготривалих душевних страждань пов`язаних із зміною його сталого способу життя.

Однак на думку суду зазначена сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід зменшити.

Враховуючи викладене, враховуючи тяжкість, характер та обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушеня та керуючись принципами розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 позивачу у розмірі 30 000,00 гривень буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони внаслідок дій неправомірного характеру з боку завдавачів шкоди, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із погіршенням психологічного стану ОСОБА_1 .

Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання відповідачів за їх неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на зазначене, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв"язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позові слід задоволити частково.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн.

Керуючись ст.ст.4,19,258,263,264,265,268,280-282,289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди завданої внаслідок вчинених кримінальних правопорушень задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1909 (одна тисяча дев`ятсот дев`ять) грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальними правопорушеннями.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальними правопорушеннями.

Стягнути із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , (РНОКПП: 3422 15234).

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , (РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення виготовлений 11.03.2021 р., о 17:00 год.

Суддя А.Ю. Собчук