Справа № 645/4935/19
Провадження № 4-с/645/8/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року місто Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Федорова О.В.,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Караньозян Роберта Арнольдовича, заінтересована особа: Комунальне підприємство "Харківводоканал",-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Караньозян Роберта Арнольдовича, заінтересована особа: Комунальне підприємство "Харківводоканал", в якій просила суд поновити десятиденний строк звернення до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця; визнати неправомірними дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Карагьозян Роберта Арнольдовича відносно виконання рішення суду за виконавчим листом № 645/4935/19, виданим Фрунзенським районним судом м. Харкова 01 жовтня 2020 року; визнати неправомірним та скасувати рішення державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Карагьозян Роберта Арнольдовича щодо накладення арешту на її заробітну плату, яка перераховується на картковий рахунок НОМЕР_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.12.2019 року скаргу залишено без руху, як таку, що не відповідає ч. 3 ст. 175 та ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а саме: в скарзі не зазначено зміст оскаржуваних рішень (рішення), дій чи бездіяльності державного виконавця та норму закону, яку порушено, обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, тобто скарга не містить чітких посилань на те, які саме дії (бездіяльність) державного виконавця нею оскаржуються.

11.12.2020 року на адреси скаржника направлено копію ухвали суду від 10.12.2020 року про залишення скарги без руху, 25.01.2021 року та 26.01.2021 року на адресу суду повернулись неврученими поштові відправлення, з відміткою поштової установи про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання".

25.01.2021 року на адреси скаржника повторно направлено копію ухвали суду від 10.12.2020 року про залишення скарги без руху, яка була отримана скаржником за однією з адрес 02.02.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

04.03.2021 року на адресу суду повернулось неврученим поштове відправлення, з відміткою поштової установи про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання".

До теперішнього часу зазначені в ухвалі суду від 10.12.2020 року недоліки скаржником не усунуто, клопотань про продовження строків для усунення недоліків до суду не надходило.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

До теперішнього часу, зазначені в ухвалі Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.12.2020 року недоліки скаржником не усунуто, клопотань про продовження строків для усунення недоліків до суду не надходило.

Відсутність даних обставин зумовлює перешкоди суду для відкриття провадження з дотриманням вимог процесуального законодавства та призначення справи з врахуванням строків розгляду, а також для вирішення питання про відкликання позовної заяви.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, подану скаргу слід вважати неподаною та повернути скаржникові.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Караньозян Роберта Арнольдовича, заінтересована особа: Комунальне підприємство "Харківводоканал" - вважати неподаною та повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвалу виготовлено 15.03.2021 року.

Суддя Федорова О.В.