Справа № 739/310/21
Провадження № 2-з/739/1/21
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

12 березня 2021 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря судового засідання - Лукаш Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану разом з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на частку житлового будинку та зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2021 року до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана її представником ОСОБА_6 , до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та зняття арешту, накладеного вказану частку будинку.

Разом з позовною заявою представником позивачки подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення продажу будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання рішенням суду у справі законної сили.

Дана заява мотивована тим, що приватним виконавцем накладено арешт на вказаний вище житловий будинок у рамках виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як потерпілих у кримінальному провадженні, коштів в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди. При цьому приватним виконавцем визначений суб`єкт оціночної діяльності для оцінки вартості арештованого майна, зокрема й зазначеного житлового будинку, про визнання права власності на Ѕ частку якого позивачкою подано позов. Отже, на думку представника позивачки, у разі здійснення продажу спірного будинку до вирішення позову буде істотно ускладнено чи взагалі стане неможливим виконання рішення суду.

Частиною першою статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Зважаючи на зміст наведеного законодавчого припису розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, а також матеріали, додані до позовної заяви та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 5 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено можливість забезпечення позову зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною третьою статті 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктів 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного суду, викладеної у постанові від 13 березня 2019 року, винесеній у справі №755/1357/18 заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер.

Як вбачається, позивачкою подано позов про визнання за нею права власності на Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та зняття арешту, накладеного на вказану частку будинку.

При цьому приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. відкрито виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 коштів у рахунок відшкодування заподіяної злочином моральної та матеріальної шкоди на загальну суму 604 495 грн. 00 коп.

Постановою приватного виконавця від 26 січня 2021 року здійснено опис та накладено арешт на майно ОСОБА_2 , зокрема й на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 . Постановою приватного виконавця від 05 лютого 2021 року для визначення вартості вказаного житлового будинку призначено суб`єкта оціночної діяльності.

Як вбачається, представник позивачки просить забезпечити позов про визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку і зняття арешту, накладеного на неї, шляхом зупинення продажу вказаного житлового будинку.

При цьому будь-яких доказів на підтвердження того, що на даний час у рамках виконавчого провадження здійснюється продаж спірного житлового будинку, на який накладено арешт, до заяви про забезпечення позову не додано, в матеріалах, доданих до позовної заяви такі докази теж відсутні. При цьому призначення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості спірного житлового будинку саме по собі не свідчить про здійснення процедури продажу вказаного будинку. Також суд враховує, що позивачкою подано позов про визнання прав власності не на весь спірний житловий будинок, а лише на Ѕ частку цього будинку, відповідно вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення продажу всього будинку було б не співмірним із заявленими позивачкою вимогами.

Зважаючи на відсутність будь-яких доказів того, що у рамках виконавчого провадження як на час звернення до суду з позовом, так і на час розгляду заяви здійснюється процедура продажу арештованого майна про визнання права власності на частку в якому подано позов, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову і необхідність відмови в задоволення вказаної заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153, 258-261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої разом з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на частку житлового будинку та зняття арешту з майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення суддею та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Чепурко