Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бедьо В.І.,

секретаря судового засідання Пазяк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до ОСОБА_2 із позовною заявою про збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2016 року у справі № 308/10187/16-ц на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивує тим, що з часу винесення судового рішення про стягнення аліментів матеріальне становище відповідача значно покращилося. Так станом з 2016 року по 2021 рік він неодноразово відвідував Словацьку Республіку, Угорщину та інші країни для заробітку. Крім того відповідач 20.12. 2017 року придбав автомобіль «Opel Vivaro», 2005 р.в. вартістю 121980 грн., що також на думку позивача свідчить про наявність доходу, який відповідач приховує, чим ухиляється від сплати податків та аліментів. Крім того позивач вказує, що з соціальної мережі Facebook позивач дізналася, що ОСОБА_2 займається виготовленням дерев`яних меблів, кухонь на замовлення та перевезеннями пасажирів за кордон. Крім того позивач стверджує, що відповідач здійснює господарську/підприємницьку діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання. На даний час на утриманні відповідача перебуває його малолітній син 2018 року народження від нового шлюбу та безробітна дружина. Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від утримання малолітньої доньки, не цікавиться дитиною, її здоров`ям, освітою, не навідує доньку, не бере участі у вихованні, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, самоусунувся від спілкування з дитиною. Вказує, що призначені рішенням суду від 07.12.2016 року аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно, не відповідають реаліям, тому визначений розмір аліментів не достатній для її утримання. Так, на даний час донька відвідує репетиторів, ряд гуртків, в тому числі художню школу, заняття з інформатики, індивідуальні заняття з англійської мови, потребує одяг, іграшки, літературу, продукти харчування канцелярські вироби тощо, щорічні поїздки для оздоровлення на море та в гірські місцевості. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, однак відповідач не погоджується навіть вчасно сплачувати аліменти, присуджені рішенням суду.

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 11.05.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину передано для розгляду до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Вказана ухвала залишена в силі постановою Київського апеляційного суду від 28.08.2021 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.09.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач та її представник не скористалися правом на участь у судовому засіданні, однак до суду подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.

Відповідач також не скористався правом на участь у судовому засіданні повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з тим представник відповідача - адвокат Долобашко О.С. подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що твердження позивача не обґрунтовані жодними належними доказами. Так відповідач вказує на відсутність будь-яких доказів тверджень позивача про неодноразові виїзди ОСОБА_2 за кордон. Також пояснює, що вказаний позивачем транспортний засіб «Opel Vivaro», 2005 р.в. було придбано відповідачем у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 та який відповідно є спільною сумісною власністю подружжя, і який в подальшому 13.02.2019 року було зареєстровано у відповідності до чинного законодавства. Відповідач заперечує факт ухилення ним від сплати аліментів та невиконання ним батьківських обов`язків. Пояснив, що з моменту розлучення у 2016 році позивач чинить перешкоди у спілкуванні відповідача з дитиною. Крім того сторона відповідача не погоджується з вимогою позову про збільшення аліментів до 5000 грн., оскільки це призведе до стягнення з позивача більш ніж 50 % доходу і позбавить відповідача можливості забезпечити основні життєво важливі потреби своєї сім`ї.

У відповідь на відзив відповідача 14.12. 2021 року представник позивача ОСОБА_5 подав до суду письмові пояснення. Так сторона позивача акцентує увагу на тому, що з 01.12. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років збільшився до 2618 грн. Відтак позивач вказує, що аліменти, що призначені судом на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1000 грн. значно менші ніж прожитковий мінімум і явно є недостатніми для забезпечення дитини всім необхідним.

Крім того 16.12. 2021 року представник позивача подав до суду заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5400 грн.

З огляду на те, що даний позов перебуває у провадженні судів з 07.05.2021 року, враховуючи також, що сторонами висловлено свою правову позицію по суті позову, суд вважає за можливе розглянути спір на підставі наданих письмових доказів.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

ОСОБА_3 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , батьками якої є мати: ОСОБА_6 , батько: ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 грудня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , зареєстрований 30.07.2011 року Відділом державної реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про що складено відповідний актовий запис № 390, залишено проживати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з позивачем ОСОБА_6 та стягнуто із ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1000,00 грн., починаючи від дня пред`явлення позову до суду з 03 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 22.09.2017 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на ОСОБА_8 .

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до ОСОБА_2 із позовною заявою про збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2016 року у справі № 308/10187/16-ц на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує збільшенням прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років до 2618 грн., покращенням матеріального стану відповідача та неможливістю самостійно забезпечити всі необхідні потреби дитини ОСОБА_3 .

Відповідач заперечив позовні вимоги в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Вивчивши доводи сторін, надавши правову оцінку вимогам позову щодо збільшення розміру аліментів суд констатує наступне.

Згідно з вимогами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183,184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183,184 СК України.

Підставою для збільшення розміру аліментів суд вважає зміни цін з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів, а також збільшення віку дитини, а відповідно і збільшення витрат, необхідних на її утримання.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що з 1 грудня 2021 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 2618,00 грн.

З цих підстав суд приходить до переконання, що станом на дату звернення до суду з даним позовом визначений попередньо судом розмір аліментів 1000 грн. є об`єктивно недостатнім для належного забезпечення дитини.

Разом з тим, суд вважає, що вказаний позивачем бажаний розмір аліментів у сумі 5000 грн. не підтверджений належним чином.

Так, суд приходить до переконання, що надані стороною позивача в якості доказів скріншоти з соціальних мереж не відповідають вимогам щодо належності та допустимості доказів, що визначені положеннями ст. 76- 79 ЦПК України та не підтверджують покращення матеріального стану відповідача.

Також суд враховує, що відповідач належними доказами підтвердив, що є одруженим та має на утриманні малолітню дитину та дружину.

Узагальнюючи викладене вище суд, надавши правову оцінку доказам, на які посилаються позивач та відповідач, враховує, що з огляду на зміну віку дитини відповідно збільшилися витрати на її утримання, окрім змінився розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, керуючись Сімейним кодексом України, для забезпечення нормального життєвого рівня, необхідного для розвитку дитини, витрат, необхідних для належного виховання, розвитку та утримання спільної дитини, що складають витрати на одяг, харчування, навчання та інші необхідні витрати суд вважає, що позовні вимоги позивача про збільшення розміру аліментів підлягають до часткового задоволення, а саме суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2016 року, та стягнути з відповідача щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такої ж думки дотримується Верховний Суд у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року у справі № 361/6253/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що 14.09.2021 року між адвокатом Мельник Я.Ю. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги № 09/14.

Адвокатом Мельник Я.Ю долучено до матеріалів справи копію адвокатського ордеру серії АО № 1039871 про надання правової допомоги ОСОБА_1 , а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЗР № 21/1301, що свідчить про повноваження цього адвоката на представництво інтересів відповідача у даній справі.

Згідно з Додатковою угодою № 1 від 14.09.2021 року адвокат Я.Ю. та ОСОБА_1 погодили вартість гонорару (винагороди) за надання правової допомоги адвокатом у справі № 754/7024/21 у розмірі 5400 грн.

Сплату позивачем гонорару в обумовленому сторонами розмірі позивач підтверджує доданими до справи квитанціями.

Таким чином згідно наданих доказів стороною позивача понесено витрати на надання правової допомоги в загальному розмірі 5400, 00 грн.

Принцип обґрунтованості судових витрат запроваджено й практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (пункт 268); а сума гонорару, яка визначена між адвокатом та клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зважає на співмірність заявлених представником позивача витрат на правову допомогу, фактичні обставини справи та приписи ч. 4 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт і витраченим на це часом, значенням справи для сторони, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 5400, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 6 ст.141ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений, в розмірі 908,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,141,258,263-265,273,354 ЦПК України, ст.ст.180-184,191 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити - частково.

Збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2016 року у справі № 308/10187/16-ц, що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1000,00 грн. щомісячно на 3000 /три тисячі/ гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 5400 грн. (п`ять тисяч чотириста гривень).

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 /дев`ятсот вісім/ гривень.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса : АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи - в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ужгородського В.І. Бедьо

міськрайонного суду