Справа № 458/1115/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2021 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Коліщук З.М.,

секретаря судового засідання Матківської Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Турківського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку за минулий час, починаючи з 20.10.2017 по жовтень 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.09.2020 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за другою дитиною. Відповідач участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає, хоч є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я та байдуже ставиться до життя дитини. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини за минулий час.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Матущак Р.М. в судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст. 128 ЦПК України, зокрема шляхом розміщення оголошення на інтернет-порталі «Судова влада». Відзив на адресу суду не подав.

Частиною 2 ст.247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами ; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.09.2020 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (арк. справи 10).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 21.01.2014 Виконавчим комітетом Бітлянської сільської ради Турківського району Львівської області (арк. справи 11).

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час, а саме з 20.10.2017 по жовтень 2020 року.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч. 2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

У даному випадку, ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним Сімейним кодексом України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Однак, позивач та її представник на неодноразові виклики до суду не з`явились та не подали суду жодних доказів того, що ОСОБА_1 вживала заходів щодо одержання аліментів з ОСОБА_2 до подачі позову, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням його від їх сплати.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог процесуального закону, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження підстав, визначених частиною другою статті 191 СК України щодо стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст. 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

вирішив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку за минулий час починаючи з 20.10.2017 по жовтень 2020 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача адвокат Матущак Руслана Миколаївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХМ № 000217 від 09.01.2019, адреса здійснення діяльності: 29000, м. Хмельницький, вул. Грушевського, 87, офіс 407.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податнків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено і підписано 12 березня 2021 року.

Суддя З.М. Коліщук