01.02.2021 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Питель О.В.,
секретар судового засідання Гусєв Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 125/1539/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивували тим, що шляхом укладення договору дарування житлового будинку від 22.08.2014 відповідач ОСОБА_2 передав безоплатно у власність (подарував), а позивач прийняв дарунок - житловий будинок з належними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрований у даному будинку, проте не проживає за вказаною вище адресою з 2013 року, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утримані будинку, не допомагає вести господарство, а його реєстрація у будинку позивача чинить останньому перешкоди повною мірою розпоряджатися будинком на власний розсуд, та значно обмежує його законні права. Зокрема, кількість проживаючих та зареєстрованих осіб у будинку впливає на право отримання субсидії, позивач не може оформити субсидію. Місце проживання відповідача невідоме, стосунки між позивачем не підтримує, домовитися про добровільну зміну місця реєстрації з відповідачем немає можливості, тому позивач змушений звертатися до суду з проханням визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її та позивача відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з урахуванням положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подав.
01.02.2021 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяву представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до даних копії домової книги для реєстрації громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 , за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 .
Відповідно до даних копії договору дарування житлового будинку від 22.08.2014 ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 .
Відповідно до даних копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25931772 від 22.08.2014 ОСОБА_1 належить 1/1 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Відповідно до даних копій актів обстеження матеріально-побутових умов від 11.07.2016, 20.11.2018, 21.05.2020, 03.08.2020 встановлено, що місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстровано у будинку АДРЕСА_1 . Однак, останній не проживає у будинку з 2013 року.
Згідно з даними довідки КП "Бар-благоустрій" Барської міської ради № 544 від 04.08.2020 ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 2013 року відсутній за місцем реєстрації, поважність причин своєї відсутності суду не повідомив, суду не надано доказів про існування будь-якої домовленості між власником житла та відповідачам, реєстрація місця проживання відповідача у будинку позивача чинить останньому перешкоди у повноцінному здійсненні свого права власності, зокрема, він обмежений у праві отримувати пільги, якими має право користуватися, оформити субсидію тощо.
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню, оскільки у даному випадку втрата права користування житловим приміщенням є наслідком відсутності відповідача понад один рік без поважних причин, що передбачено положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Згідно з ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 840,80 гривень витрат на сплату судового збору.
На підставі ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) судових витрат.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його складання через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Барським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 ).
Повний текст рішення суду складено 01.02.2021.
Суддя