Справа № 461/6828/21
Провадження № 2/461/1822/21
У Х В А Л А

Іменем України

21.12.2021 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Радченко В. Є.

при секретарі Бобик Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) до ГУНП у Львівській області (адреса: м.Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ) про визнання протиправними дій посадових осіб ГУНП у Львівській області, зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Галицького районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області про визнання протиправними дій посадових осіб ГУНП у Львівській області, зобов`язання до вчинення дій.

В обґрунтування позовної заяви позивач покликається на те, що 01.07.2021 р. ним зареєстровано запит від 30.06.2021 р. у ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області в порядку ЗУ «Про інформацію», ЗУ «Про звернення громадян. Відповіді не отримав. Саме ці обставини змусили позивача неодноразово звертатися із позовом про визнання протиправними дій осіб ГУ НП у Львівській області. Досудове врегулювання спору є неможливим, оскільки відповідач систематично порушує його права, через що останній був змушений звертатися із аналогічними позовами до суду, але з різних підстав. Із подібним спором звертався до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до начальника СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність начальника СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, зобов`язання до вчинення дій у порядку КАС України. 15.10.2020 р. ухвалою ЛОАС у справі №380/7338/20 позивачу було відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено його право на звернення до місцевого загального суду, оскільки даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. В даному випадку, звертається з даним позовом в порядку ЦПК України. Просить позов задоволити.

09.09.2021 року представником відповідача подано до суду письмове клопотання про закриття провадження по справі.

Позивач в судове засідання 10.09.2021 року не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивач в судове засідання 04.10.2021 року не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.18)

Позивач в судове засідання 04.11.2021 року не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.22)

Позивач в судове засідання 06.12.2021 року не з`явився. Належним чином направлялось повідомлення про день, час та місце розгляду справи. Конверт із вмістом судової повістки повернувся до суду із зазначенням причини: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Позивач в судове засідання 21.12.2021 року не з`явився. Належним чином направлялось повідомлення про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до трекінгу АТ «Укрпошта» зазначено, що відправлення не вручене під час доставки: «інші причини».

Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому відповідач, в силу п.4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не надходило.

Позивач отримав ухвалу про відкриття провадження по справі та належним чином неодноразово отримував повідомлення від суду про день, час та місце розгляду справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу було відомо про перебування даної справи та призначення судових засідань.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача підставне та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Статтею 1 Закону України Про звернення громадян визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення

Відповідно до ст. 2 Закону України Про звернення громадян, законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону (стаття 2);

Статтею 3 Закону України Про звернення громадян визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб (стаття 3);

Відповідно до ст. 12 Закону України Про звернення громадян, дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України Про судоустрій і статус суддів та Про доступ до судових рішень, Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Як вбачається зі змісту запиту ОСОБА_1 від 30.06.2021 року запитувана інформація стосується встановлення стадії досудового розслідування кримінальних проваджень за заявою ОСОБА_1 , який бажає отримати інформацію про причини нібито бездіяльності слідчих щодо певних кримінальних проваджень.

Закон України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII регулює загальні засади відносин щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації залежно від її виду. Проте цей закон не регулює порядку/механізму скерування та розгляду запитів на інформацію певного виду чи порядку подання заяв/скарг громадян. Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» 13 січня 2011 року № 2939-VI. Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР.

Таким чином вищевказаний запит ні за формою, ні за змістом не є запитом на публічну інформацію, подання якого передбачено статтею 19 Закону № 2939 чи заявою/скаргою в розумінні Закону № 393/96.

Так, заявник не посилався в запиті від 30.06.2021 на Закон № 2939, як на підставу свого звернення.

Крім цього, ОСОБА_1 будучи учасником низки кримінальних проваджень, розпочатих за його заявами про злочин, в листі від 30.06.2021 фактично скаржився керівнику органу досудового розслідування на бездіяльність слідчих.

Перевірка керівником органу досудового розслідування скарг заявника на бездіяльність слідчих на стадії досудового розслідування кримінального провадження, а також порядок оскарження дій/бездіяльності слідчих регламентуються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно з ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 глави 4 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139, відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України, за формою, наведеною у додатку 6 до цього Положення.

Суд дійшов висновку, що Закон № 2939, гарантуючи доступ до публічної інформації, не може слугувати альтернативним способом отримати інформацію, режим доступу до якої є предметом спеціального правового регулювання.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є юридичним фактом, з яким процесуальний закон пов`язує початок досудового розслідування. Ці правовідносини регулює, зокрема, КПК України та підзаконні акти, видані на підставі та на його виконання, тож отримувати доступ до інформації, яка здобута чи створюється в рамках досудового розслідування можна з дотриманням вимог спеціального для цих правовідносин законодавства.

Отже, перевірка правомірності дій/бездіяльності слідчих, керівника органу досудового розслідування за заявою учасника кримінального провадження не може здійснюватися в порядку цивільного судочинства. Тому суд прийшов до висновку, що не може в порядку цивільного судочинства розглядати цей спір по суті та давати оцінку повноті/своєчасності реагування керівника органу досудового слідства на скаргу учасника кримінального провадження щодо бездіяльності слідчих, оскільки ці правовідносини є кримінально-правовими.

При прийнятті цього рішення суд також враховує те, що Верховним Судом було роз`яснено ОСОБА_1 процесуальний порядок вирішення його скарг/позовів щодо правомірності дій/бездіяльності посадових осіб органів досудового розслідування, регламентованих КПК України. Так, Велика Палата Верховного Суду постановою від 03.04.2019 у справі № 813/1595/18 залишила без змін ухвалу Львівського окружного адміністративного суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі від 27.04.2018 № 813/1595/18, якою ОСОБА_1 роз`яснено, що такий спір має розглядатись судом в порядку, визначеному нормами КПК.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Враховуючи, що даний спір належить вирішувати в порядку кримінального судочинства, провадження в цивільній справі слід закрити.

Керуючись ст. 258-261, 259, 351 - 355, п. 1 ч. 1 ст. 255ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) до ГУНП у Львівській області (адреса: м.Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ) про визнання протиправними дій посадових осіб ГУНП у Львівській області, зобов`язання до вчинення дій - закрити.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції кримільно-процесуального законодавства.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвала суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є.Радченко