Справа № 210/1281/21
Провадження № 2-з/210/16/21
У Х В А Л А

іменем України

"12" березня 2021 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Літвіненко Н.А., розглянувши заяву Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про зобов`язання дотримуватися умов Галузевої угоди та Генеральної угоди та про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу разом з позовною заявою надійшла заява Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» про вжиття заходів забезпечення позову, в якому заявник просить суд:

- забезпечити позовні вимоги шляхом зупинення дії пункту 7 Екологічних умов провадження планованої діяльності Висновку з оцінки впливу на довкілля № 21/01-87/1 від 16.10.2020 (опублікованого 20.10.2020) наступного змісту: «до початку провадження планованої діяльності здійснити додаткову оцінку впливу на довкілля планованої діяльності з «Реконструкції та розвитку кар`єрів № 2-біс та № 3 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для підтримки продуктивності по видобутку сирої руди 30 млн. тон в рік на період з 2020 року до кінця відпрацювання. Кар`єр № 2-біс в Інгулецькому та Центрально-Міському районах м. Кривий Ріг».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що позивач представляє інтереси працівників ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» який є власником Спеціального дозволу на користування надрами № 4482 від 01.11.2007р., отриманого з метою видобування залізистих магнетитових кварцитів з комплексним використанням сировини Новокриворізького родовища. На даний час Спеціальний дозвіл № НОМЕР_1 є чинним до 26.03.2038 рік.

Відповідно до статті 51 Кодексу України про надра, розробка родовищ твердих, рідких і газоподібних корисних копалин та переробка мінеральної сировини провадяться згідно з затвердженими проектами та планами робіт, правилами технічної експлуатації та охорони надр.

ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» розроблено проект «Реконструкція та розвиток кар`єрів № 2-біс та № 3 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для підтримки продуктивності по видобутку сирої руди 30 млн. тон в рік на період з 2020р. - до кінця відпрацювання. Кар`єр № 2-біс в Інгулецькому та Центрально-Міському районах м. Кривий Ріг».

У відповідності до норм Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» здійснив оцінку впливу на довкілля планованої діяльності. Процедура пройшла всі необхідні стадії в тому числі, повідомлення про оцінку впливу, підготовку та публікацію Звіту, проведення громадського обговорення. За результатами такої процедури отримано Висновок з оцінки впливу на довкілля від 16.10.2020 р. №21/01-87/1 («Висновок з ОВД»), опубліковано 20.10.2020р. Висновок видано уповноваженим центральним органом, який визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності та визначає екологічні умови її провадження - Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України.

Позивач зазначає, що опублікований Висновок по змісту не відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» та містить ознаки протиправності, зокрема, в частині Екологічних умов.

Висновком з ОВД встановлено, що діяльність є допустимою за умови визначення її допустимою після здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля (тобто, недопустимою її не визнано). Разом з тим, вказано, що п. 1,2,5,6 екологічних умов провадження планованої діяльності будуть встановлені за результатами здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля. Тобто, екологічні умови планованої діяльності в порушення п. 3,4,5 ч. 5 ст. 9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» не встановлені, п. 7 розділу «Екологічні умови…» висновку з оцінки впливу на довкілля також містить ознаки протиправності та невідповідності ч.5 ст. 9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», а саме - встановлення вимог Міндовкілля щодо здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля до початку провадження планованої діяльності.

Так ч. 5 ст. 9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» встановила, що Міндовкілля визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності, а у разі необхідності зазначає про здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля на іншій стадії проектування - визначає строки та обґрунтовує вимоги щодо її здійснення; додаткова оцінка впливу на довкілля здійснюється за процедурою, передбаченою цим Законом.

Разом з тим, наявність у Міндовкілля права зазначати у Висновку з ОВД необхідності здійснення додаткової оцінки вплину не означає, що Міндовкілля необмежено в реалізації цієї вимоги. Так дана норма законодавства передбачає обов`язкову умову необхідність, а також обов`язок зазначити строк здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля.

У п. 7 Висновку з ОВД зазначені вимоги наступного змісту: «до початку провадження планованої діяльності здійснити додаткову оцінку впливу на довкілля планованої діяльності з «Реконструкції та розвитку кар`єрів № 2-біс та № 3 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для підтримки продуктивності по видобутку сирої руди 30 млн. тон в рік на період з 2020 року до кінця відпрацювання. Кар`єр № 2-біс в Інгулецькому та Центрально-Міському районах м. Кривий Ріг».

В той же час ст. 252 Цивільного кодексу України визначила, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. .

Формулювання «до початку провадження планованої діяльності» не відповідає вимогам ст. 252 Цивільного кодексу України.

Так як планована діяльність полягає у видобутку корисних копалин згідно дозвільного документу, а саме - Спеціального дозволу № 4482 то формулювання («здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля до початку планованої діяльності») протиправно обмежує здійснення діяльності ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за спеціальним дозволом.

Таке обмеження виражається в тому, що процедура додаткової оцінки впливу на довкілля здійснюється за основною процедурою, тривалість якої з урахуванням строків на отримання зауважень громадськості, на громадське обговорення та на отримання висновку з оцінки впливу на довкілля з можливими зауваженнями та обмеженнями Міндовкілля є по суті невизначеними та не дозволяє підприємству спланувати зайнятість працівників на даному напрямку видобутку.

Таким чином, у підприємства з об`єктивних причин (строків, встановлених Законом України «Про оцінку впливу на довкілля» та об`єму додаткових досліджень згідно Висновку з ОВД) відсутня практична можливість завершення додаткової оцінки впливу на довкілля на даний час, що унеможливлює розробку родовища і видобування корисних копалин при наявності діючого Спеціального дозволу № 4482 до моменту отримання висновку з додаткової оцінки впливу на довкілля, який видається Міндовкіллям.

Розробка родовища відбувається у повній відповідності до вимог законодавства про надра, підстави для зупинення дії Спеціального дозволу №4482 відсутні, а таким формулюванням Міндовкілля фактично зупиняє роботу по видобутку без жодних на те законодавчо встановлених підстав.

Проектом розвитку Кар`єру № 2-біс передбачено в тому числі здійснення ряду робіт, які спрямовані на запобігання аварійних ситуацій (таких, як відкачування кар`єрних вод, запобігання замулення свердловин, укріплення бортів кар`єру, інструментальні вимірювання тощо), а їх зупинення може призвести до негативних наслідків:

Затоплення кар`єру Кар`єр № 2-біс:

На даний час фактичний середньорічний водоприплив у кар`єр складає 147 м3/год. Для збору води на дні кар`єра облаштований зумф з об`ємом 5 тис.м3. Насосна станція, яка розміщена біля зумпфу, складається з насосних агрегатів типу ЦНС 300480 у кількості 3 одиниці.

Відкачка кар`єрних вод відбувається від зумпфу системою водопроводів і відводяться до ставка зворотного водопостачання в балці Грушувата.

Виходячи з планів гірничих робіт на розрахункові роки та існуючий стан по кар`єрному водовідливу, прийняті наступні технологічні рішення по відкачці кар`єрних вод: відкачка здійснюється насосною станцією у складі двох насосів типу ЦНС 300480; насосна станція та зумпф розміщуються на нижньому горизонті кар`єру; на південно-західному борту кар`єра та за його межами використовується існуючі водопроводи кар`єрних вод.

У разі зупинки робіт в Кар`єрі основним ризиком є ??небезпека тривалої або короткочасної консервації вибухових блоків, заряджених вибухівкою.

У разі зупинки Кар`єру в момент, коли ні на одному з блоків не буде вибухівки зберігається небезпека масових відмов вибухових свердловин при їх заряджанні і підриванні після відновлення робіт.

Також існує ризик затоплення горизонтів Кар`єра, затоплення техніки і обладнання та потрапляння забруднюючих речовин (масла, дизпаливо ...) в балку Грушувато при відновленні відкачування кар`єрних вод.

Діяльність Підприємства по добуванні надр передбачає обов`язкове дотримання екологічних умов, при яких робочі процеси не наносять шкоду довкіллю. Так робочими проектами, окрім іншого передбачені конкретні дії та строки здійснення маркшейдерських досліджень, що аналізують стан стінок Кар`єру, та прогнозують потенційно обвальні ділянки, порядок здійснення укріплюючих заходів і т.п. Окремо зауважуємо на необхідності здійснення моніторингу за кар`єрними водами та їх постійне відкачування.

Фактичне зупинення діяльності Підприємства призведе до того, що Підприємство не зможе вчиняти дії направленні на забезпечення безпечних умов на Об`єкті.

Деформації на бортах Кар`єру, внутрішнього і зовнішнього відвалів в результаті накопичення опадів, обледеніння та скупчення снігу.

Якщо не проводити систематичний інструментальний контроль за геомеханічними процесами та протизсувні заходи можемо мати наслідком обвалення, зсуви та осідання бортів.

Стійкість бортів Кар`єра забезпечується дотриманням сталого кута укосу борту, відповідно до «Методичних вказівок по визначенню кутів нахилу бортів, укосів уступів і відвалів споруджуваних і експлуатованих кар`єрів», ВНДМІ, 1972 р.

Для запобігання деформацій в бортах Кар`єра кути укосів по породам не повинні перевищувати розрахункових величин.

За умови проведення Підприємством всіх проектних робіт планованої діяльності, аварійна ситуація в частині обвалення уступів і бортів кар`єра та затоплення не очікується (проте таке виконання фактично заборонено п. 7 Висновку з ОВД).

Окремо заявником зазначено, що 5 березня 2021 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на спільній нараді з Заявником повідомило про загальну ситуацію, що склалася у урахуванням вимог Висновку з ОВД та має потенційний вплив на зайнятість працівників. А саме, у випадку зупинення робіт з розробки Кар`єру № 2-біс в умовах нестабільної економічної ситуації та неможливості чіткого планування витрат та прямих збитків, найбільш доцільним є вивільнення працівників, які задіяні в процесі зупиненої господарської діяльності. На даний час на об`єктах добування корисних копалин, та на інших ділянках задіяних в промисловому ланцюгу пов`язаного з переробкою добутих залізних руд працює - 20 638 чоловік.

Позивач вважає що такі дії Відповідача призведуть до порушення законних прав та інтересів працівників ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Так, 24 листопада 2011 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» приєдналося до Галузевої угоди гірничо-металургійного комплексу України на 2011-2012 роки, що зареєстрована Міністерством праці та соціальної політики України 28 липня 2011 року Міністерством праці за номером 40. На даний час Галузева угода є чинною.

Відповідно до пункту 1.7 Галузевої угоди норми і положення даної угоди є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, що її уклали.

Пункти 2.15, 2.16, 3.9, 3.16 Галузевої угоди встановили, що для забезпечення продуктивної зайнятості Сторона власників зобов`язується:

«2.15. Не допускати необґрунтованого скорочення робочих місць. Рішення, наслідком якого може бути звільнення працівників, зменшення чисельності персоналу, приймати тільки після попереднього інформування та обговорення з первинними профспілковими організаціями підприємств у терміни, передбачені законодавством або колективним договором.

2.16. У разі виникнення об`єктивних причин, через які неминучі звільнення працівників з ініціативи власника, проводити їх лише за умови попереднього (не пізніше ніж за 3 місяці до намічуваних звільнень) письмового повідомлення відповідного профоргану про причини і обсяги цих звільнень, терміни вивільнення, спеціальності, категорії та кваліфікації працівників, що підлягають такому звільненню, а також про заплановані і здійснені заходи, які спрямовані на працевлаштування працівників, що підлягають вивільненню.

3.9. При тимчасовому переведенні працівників за їх згодою на іншу роботу з метою запобігання простою здійснювати оплату праці за виконану роботу, але не нижче ніж 100 % встановленої їм тарифної ставки (окладу), або, при виконанні норм виробітку на умовах відрядної системи оплати, зберігати їм середню заробітну плату за час роботи.

3.16. Власник підприємства у випадку передачі підприємством частини функцій (робіт, послуг) іншому підприємству, з якою пов`язане переведення працівників, гарантує включення у договори, що укладаються в цьому випадку, пунктів щодо збереження впродовж одного року працівникам, які переходять до іншого підприємства, умов оплати праці та її середньомісячного рівня, які вони мали на підприємстві, що здійснило таку передачу.».

Окремо, 14 травня 2019 року між Державою в особі Кабінету Міністрів України, Всеукраїнськими об`єднаннями організацій роботодавців на національному рівні та Всеукраїнськими об`єднаннями професійних спілок на національному рівні, відповідно до Законів України «Про колективні договори і угоди», «Про соціальний діалог в Україні» укладено Генеральну угоду про регулювання основних принципів і норм реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин в Україні на 2019 - 2021 роки.

Пункт 1.3. Генерального угоди, визначив збалансований вплив держави на умови провадження підприємницької діяльності з урахуванням міжнародних зобов`язань України, зокрема:

-продовжувати роботу з лібералізації процедур здійснення нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності;

-здійснення заходів для скорочення видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, спрощення ліцензійних процедур;

-забезпечити розширення сфери застосування декларативного принципу та скорочення кількості документів дозвільного характеру.

Пункт 1.5. Генеральної угоди, передбачила сприяння сторін щодо зайнятості населення, зокрема, шляхом забезпечення реалізації державної політики з метою створення умов для запобігання масовій трудовій міграції вітчизняних працівників за кордон, у тому числі за рахунок сприяння створенню в Україні конкурентоспроможних робочих місць.

Однак, вищезазначені обставини на думку Позивача свідчать про неналежне виконання Відповідачами своїх зобов`язань щодо удосконалення механізмів зайнятості населення та забезпечення умов праці які запобігають масовим вивільненням працівників, що призводить до порушення конституційних прав працівників на працю.

Додатково Заявник посилається на норми Конституції України, які закріпили «право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується». Стаття 43. ... Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Конституційний Суд України у Рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Саме праця дозволяє отримувати винагороду (заробітну плату), що призводить до нормального існування та розвитку людини. А тому безпідставне порушення Відповідачами права на працю призводить до невідворотних наслідків для працівників.

А враховуючи вищезазначені можливі негативні наслідки що вплинуть на екологічне середовище (затоплення Кар`єру, зсувні деформації стінок Кар`єру, неконтрольовані вибухи, потрапляння забруднюючих речовин (масла, дизпаливо ...) в балку Грушувато) Позивач вважає, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не зможе створити безпечні і нешкідливі умови праці пов`язані з відновленням негативних наслідків від зупинення діяльності в Кар`єрі №2-біс.

За таких обставин, є очевидним, що для відновлення порушених прав Підприємства та працівників і безпечних екологічних умов необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Заходи зустрічного забезпечення Заявник просив не застосовувати, оскільки відсутні ймовірні наслідки завданню будь-якої шкоди Відповідачам.

При розгляді заяви Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» про вжиття заходів забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачені види забезпечення позову. Зокрема, в порядку ст.150 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, тощо.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Захід забезпечення позову є хоча і тимчасовим, але суттєвим обмеженням прав певних осіб, яке застосовується наперед, до визнання особи, якої стосується захід забезпечення, відповідальною за порушення прав заявника та до встановлення судом дійсної наявності порушення права заявника. Тому захід забезпечення позову має бути найменш обтяжливим, і крім його співмірності має бути дійсно необхідним і таким, що є єдиною найбільш доцільною можливістю запобігти неможливості виконання рішення про задоволення позову.

Аналізуючи вищезазначені норми, можна зробити висновок, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Так, зазначена Позивачем вимога у заяві про забезпечення позову не відноситься то тих заходів забезпечення позову, які не можна застосовувати відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України. За таких обставин суд доходить до висновку, що Висновок з оцінки впливу на довкілля №21/01-87/1 від 16.10.2020 року опублікований 20.10.2020 року є актом індивідуальної дії, і відповідно його дія може бути зупинено повністю чи в частині.

Беручи до уваги вимоги Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, постанова №9 від 22 грудня 2006р.

Також, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову визначений ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якою Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

За своєю суттю інститут забезпечення позову є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Суд дослідивши фактичні обставини справи дійшов висновку що заявлений Позивачем спосіб забезпечення позову є допустимим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та позовної заяви, судом встановлено, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є власником спеціального дозволу на користування надрами № 4482 від 01.11.2007 року, отриманого з метою видобування залізистих магнетитових кварцитів з комплексним використанням сировини Новокриворізького родовища. Строк дії спеціального дозволу на користування надрами 26.03.2038 рік.

ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» розроблено проект «Реконструкція та розвиток кар`єрів № 2-біс та № З гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для підтримки продуктивності по видобутку сирої руди 30 млн. тон в рік на період з 2020 р. - до кінця відпрацювання. Кар`єр № 2- біс в Інгулецькому та Центрально-Міському районах м. Кривий Ріг».

У висновку вказано (п. 7 розділу Екологічні умови), що додаткову оцінку впливу на довкілля потрібно здійснити до початку провадження планованої діяльності. Процедура додаткової оцінки впливу на довкілля здійснюється за основною процедурою, тривалість якої - не менше трьох-чотирьох місяців з урахуванням строків на отримання зауважень громадськості, на громадське обговорення та на отримання висновку з оцінки впливу на довкілля. Отже, відсутність оцінки впливу на довкілля унеможливлює розробку родовища і видобування корисних копалин при наявності діючого спеціального дозволу на користування надрами до моменту отримання висновку з додаткової оцінки впливу на довкілля.

ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» фактично обмежений в праві здійснювати господарську діяльність на об`єкті, що може призвести до негативних наслідків таких як затоплення кар`єру Кар`єр № 2-біс, псування техніки та потрапляння забруднюючих речовин в балку Грушувато, деформації на бортах Кар`єру, соціально-трудових труднощів по забезпеченню працею великої кількості працівників задіяних в промисловому ланцюгу пов`язаного з переробкою добутих залізних руд де на даний час працює 20 638 чоловік. Зупинення діяльності Кар`єру № 2-біс може негативно вплинути на діяльність підприємства в умовах нестабільної економічної ситуації, карантинні обмеження, це може призвести до збільшення соціальної напруги в регіоні, викликаної несподіваним та незапланованим вивільненням значної маси працездатних осіб в умовах нестабільного та переповненого ринку праці в Україні.

Норми Конституції України, закріпили «право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується». Стаття 43 кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

За таких обставин суд вважає, що роботодавці та держава в особі уповноважених органів зобов`язані виконувати взяті на себе зобов`язання, щодо створення безпечних умов праці та не допускати необґрунтованого скорочення робочих місць. Рішення, наслідком якого може бути звільнення працівників, зменшення чисельності персоналу, приймати тільки після попереднього інформування та обговорення з первинними профспілковими організаціями підприємств у терміни, передбачені законодавством або колективним договором, що гарантовані окрім іншого Галузевою угодою гірничо-металургійного комплексу України на 2011-2012 роки, та Генеральною угодою від 14 травня 2019 року.

З огляду на викладене, задля збереження існуючого стану та з огляду на строки встановлені Цивільним процесуальним кодексом України для розгляд справи в порядку загального позовного провадження, який складає мінімум 3 місяці, що може завдати матеріальних та інших збитків правам Підприємства, його працівникам та Державі, суд вважає за доцільне зупинити дію пункту 7 Екологічних умов провадження планованої діяльності Висновку з оцінки впливу на довкілля № 21/01-87/1 від 16.10.2020 (опублікованого 20.10.2020) для запобігання заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам працівникам ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Суд зазначає, що ухвала, якою вживаються заходи забезпечення позову жодним чином не встановлює законність чи протиправність оскаржуваного Висновку з оцінки впливу на довкілля № 21/01-87/1 від 16.10.2020 (опублікованого 20.10.2020).

У той же час, вжиття заходів забезпечення позову за цих обставин має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не зумовлює його фактичне вирішення по суті.

Наведене, на думку суду, є достатнім підтвердженням того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів працівникам ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», за захистом яких Позивач звернувся до суду.

Як передбачено положеннями ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» є обґрунтованою, та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-18,149-150,153,154,157,260,261 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Зупинитидію пункту 7 Екологічних умов провадження планованої діяльності Висновку з оцінки впливу на довкілля № 21/01-87/1 від 16.10.2020 (опублікованого 20.10.2020) наступного змісту: «до початку провадження планованої діяльності здійснити додаткову оцінку впливу на довкілля планованої діяльності з «Реконструкції та розвитку кар`єрів № 2-біс та № 3 гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для підтримки продуктивності по видобутку сирої руди 30 млн. тон в рік на період з 2020 року до кінця відпрацювання. Кар`єр № 2-біс в Інгулецькому та Центрально-Міському районах м. Кривий Ріг».

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: Н. А. Літвіненко