КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 756/7732/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/1385/2021Головуючий у суді першої інстанції - Ященко Н.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Мельник Я.С.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.07.1965 року Київським міським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис № 4813.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що з 03.07.1965 року вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них двоє повнолітніх дітей. Подружнє життя з відповідачем не склалося через зраду останнього та негідну поведінку по відношенню до неї, у зв`язку з чим вони фактично не ведуть спільного господарства, а також не підтримують шлюбно-сімейних відносин. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, просила позов задовольнити (а.с.2-6).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.10.2020 року позов задоволено - розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03.07.1965 року Київським міським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 4813 (а.с.73, 74).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність у справі жодних доказів на підтвердження зради відповідача та неможливості подальшого спільного проживання сторін як подружжя. Також зазначає, що суд розглянув справу за відсутності сторін, не з`ясувавши дійсних намірів подружжя щодо можливості розірвання шлюбу та безпідставно не було вирішено його клопотання щодо розгляду справи в порядку загального позовного провадження (а.с.78-82).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.11.2020 року відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.85,86).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.12.2020 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи (а.с.88).

14.12.2020 року до суду надійшов відзив представника позивача на апеляційну скаргу, в якому він, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін (а.с.93-106).

Відповідач та його представник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Позивачка та/або її представник у судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та відомостями про направлення повідомлення засобами електронного зв`язку.

Разом з цим, відповідачем повідомлено суду, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та надано копію свідоцтва про смерть, яка залучена до матеріалів справи.

З огляду на викладене та враховуючи, що рішення суду про розірвання шлюбу було ухвалене за життя позивачки і процесуальні підстави для закриття провадження у справі відсутні, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим.

Так, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 03.07.1965 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, актовий запис № 4813, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, а також відповідною відміткою в паспорті громадянина України відповідача (а.с.11-13). Сторони не заперечували, що від шлюбу мають двох повнолітніх дітей.

Частиною 1 ст. 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до п. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При цьому, слід зазначити, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про розірвання шлюбу суд виходив з того, що спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, спільно не проживають, наміру зберегти шлюб не мають.

Отже, встановивши, що сторони спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди на життя, сімейно-шлюбні стосунки припинені, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд першої інстанції, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Таким чином, законом визначено конкретні підстави для розірвання шлюбу з яких і виходив суд ухвалюючи судове рішення.

Відтак доводи апеляційної скарги про ненадання позивачем належних доказів та вмотивованих підстав для розірвання шлюбу, є безпідставними.

При цьому, слід зазначити, що позивачем реалізоване надане законом право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Позов було подано від імені та в інтересах позивача повноваженим представником (адвокатом), що узгоджується з вимогами процесуального закону. Крім того, в нотаріально посвідченій заяві позивачка зазначила, що представником з нею повністю узгоджено правову позицію, позовну заяву вона підтримує та просить її задовольнити (а.с.63), що спростовує пояснення відповідача про те, що позивачка не мала наміру на звернення до суду з таким позовом.

Відповідачу було відомо про пред`явлення позову і він реалізував право на подання відзиву на позовну заяву. Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, що відповідає вимогам процесуального закону.

Отже й твердження відповідача про допущені судом порушення норм процесуального права є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції факту відсутності у справі жодних доказів на підтвердження зради відповідача та неможливості подальшого спільного проживання сторін як подружжя, не можуть бути самостійною підставою для скасування (зміни) правильного по суті судового рішення, адже про подружню зраду було зазначено позивачем в позовній заяві, однак судом першої інстанції такої обставини у судовому рішення не встановлено і ця обставина не стала підставою для висновку про розірвання шлюбу.

Натомість, вирішуючи спір, суд з`ясував узагальнені причини фактичного припинення шлюбу та мотиви, на підставі яких дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, тоді як доводи відповідача зводяться до з`ясування взаємовідносин між сторонами, що не впливає на правильність встановлених судом фактичних обставин справи та його висновків.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими та не впливають на законність ухваленого судом рішення.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Крім того, необхідно зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних, а тому, в силу положень п. 4 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, рішення суду після апеляційного перегляду, не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 12 березня 2021 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Я.С. Мельник