БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/134/21
Провадження № 2/730/118/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2021 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ріхтера В.В.,

з участю секретаря судового засідання Циліцької Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з даним позовом, в якому просять визнати за ними право власності на житловий будинок, що залишився після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матері ОСОБА_3 , й знаходиться в АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовують тим, що після смерті матері вони подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, але не можуть оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, оскільки у покійного спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на належне йому домоволодіння, яке відносилося до колгоспного двору.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали.

Відповідач в підготовче судове засідання представника не направив, відзиву на позов не подав, надавши заяву про розгляд справи без участі його представника, проти позовних вимог не заперечує.

За змістом положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю.

Згідно роз`яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. не втратили права на частку в його майні і розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Згідно із ч.2 ст.123 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи із рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

З матеріалів справи слідує, що спірний будинок побудований на законних підставах і не є самочинним будівництвом, а відтак право власності на нього виникло у членів відповідного колгоспного двору.

Судом встановлено, що в домоволодінні, яке розташоване в АДРЕСА_1 , та мало статус «колгоспного двору», проживали батько позивачів ОСОБА_4 (голова двору) та мати позивачів ОСОБА_3 , яким згідно діючого на той час законодавства і належало зазначене домоволодіння в рівних долях (по Ѕ частині кожному). Батько позивачів ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не склавши за життя заповіту. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 прийняли спадщину після смерті свого чоловіка та батька відповідно (по ј частині) шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном (ст.ст.548, 549 ЦК УРСР). ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя 19 жовтня 2009 року склала заповіт, в якому все своє майно заповіла своїм синам: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зараз, будучи спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , позивачі не можуть реалізувати своє право на отримання свідоцтв на спадщину на будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , через відсутність їх правової реєстрації за спадкодавцями.

Зазначені обставини підтверджуються копіями паспортів, свідоцтв про народження, укладення шлюбу, смерть, про право на спадщину за законом, на право власності на жилий будинок, заповіту, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, рішень про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічного паспорта на будинок, довідки КП «Ніжинське МБТІ» № 23 від 11 березня 2020р., довідками Ядутинської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області №№ 308-310 від 16.03.2020р., Борзнянської районної державної нотаріальної контори № 145/01-16 від 01.03.2021р.

За змістом положень ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Відповідно до приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , цивільна правоздатність якої припинилася, прийняли спадщину, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, відсутній правовстановлюючий документ на належний померлому спадкодавцю житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , що перешкоджає позивачам оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе їх позов задовольнити з винесенням рішення в підготовчому засіданні.

При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.25, 392, 1216-1223, 1261, 1268-1272 ЦК України, ст.ст.2-4, 12, 19, 23, 76-89, 141, 200, 206, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючої в АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючого в АДРЕСА_2 , задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно 5/8 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 її батьку ОСОБА_4 та померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 її матері ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно 3/8 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 його батьку ОСОБА_4 та померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 його матері ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ріхтер В.В.