Справа № 522/7610/17
Провадження №2/522/2621/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси:

в складі: головуючої судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОМНО Барба Віталіни Олександрівни, за участю третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про визнання довіреності недійсною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 квітня 2017 року звернувся до суду із позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОМНО Барби В.О., за участю третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про визнання недійсною довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ОМНО Барбою В.О. 06.08.2007 року, номер за реєстром 2663, згідно якої ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 на розпорядження квартирою АДРЕСА_1 .

Правовою підставою для визнання довіреності недійсною позивачем зазначено те, що підпис від імені ОСОБА_1 виконано не ним особисто, а іншою особою шляхом наслідування (імітації) його підпису, а відтак позивач не уповноважував ОСОБА_4 підписувати договір від 03.12.2007 року купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 26.04.2017 року призначено по справі попереднє судове засідання.

25.05.2017р. на адресу суду надійшло клопотання від позивача про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи (а.с.24).

26.06.2017р. до суду приватним нотаріусом подано заперечення на позов (а.с.34-35 т.1).

В підготовчому засіданні за участю представників сторін 26.06.2017 року судом ухвалами суду витребувано за клопотанням представника позивача у приватного нотаріуса Барба В.О. оригінал журналу щодо запису про вчинення нотаріальної дії та у приватного нотаріуса Носенко О.В. оригінал довіреності від 08.06.2007р. за реєстр. №2663, виготовленого на бланку ВЕТ №346872, та справа призначена до судового розгляду.

Ухвалою суду від 26.06.2017 року вирішено питання про призначення справи до відкритого судового розгляду.

25.07.2017р. до суду приватним нотаріусом Носенко О.В. на виконання ухвали суду надано оригінал довіреності від 08.06.2007р. за реєстр. №2663, виготовленого на бланку ВЕТ №346872 (а.с.44).

19.09.2017р. судове засідання відкладено у зв`язку з заявою позивача на 25.10.2017р.

25.10.2017р. до суду надійшло клопотання від представника позивача - ОСОБА_5 про перенесення слухання справи та клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи. В судове засідання з`явилась відповідачка та її представник, яка надала суду на виконання ухвали суду оригінал журналу та надала пояснення, що позов не визнає та не заперечувала щодо проведення судової експертизи.

Ухвалою суду від 25.10.2017 року за клопотанням представника позивача - ОСОБА_5 по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, при цьому суд оглянув в судовому засідання оригінал журналу для реєстрації нотаріальних дій за період з 16.05.2007р. по 02.10.2007р. та запис на арк. 201 та де на стор.145 запис про вчинення нотаріальної дії від 06.08.2007р. за №2663.

Матеріли цивільної справи були повернуті до суду 08.02.2018 року з повідомленням судового експерта про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи №17-5515/5516/01 від 07.02.2018 року .

Ухвалою суду від 12.02.2018 року провадження у справі було поновлено та у відповідності до п.9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) ЦПК України в ред. що діє з 15.12.2017р., призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження з призначення судового засідання на 07.03.2018 року.(а.с.136).

21.02.2018р. до суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судово-трасологічної експертизи від 09.02.2918р. №17-5517/04 з питань чи розшивався журнал нотаріальних дій за 2007р. у зв`язку з ненаданням нотаріусом оригіналу журналу нотаріальних дій та надання додаткових зразків підпису позивача (а.с.138-140 т.2).

Ухвалою суду від 07.03.2018 року (а.с.150-152) за клопотанням представника позивача ОСОБА_5 від 07.03.2019р. (а.с.144-145 т.2) по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено ОНДІСЕ, з зобов`язанням нотаріуса надати судовому експерту оригінал журналу реєстраційних дій як об`єкт дослідження також, на час проведення якої провадження у справі було зупинено. Також нотаріус Барба В.О. повідомила суд що нею не було надано для експерта документи через поважні причини.(а.с.148). При цьому на вирішення експерта поставлено наступні питання на прохання позивача:

- ким був виконаний підпис на довіреності від 06.08.2007 року, зареєстрованій в реєстрі за №2663: позивачем чи іншою особою?;

- ким був виконаний підпис 06.08.2007 року в оригіналі журналу реєстрації нотаріальних дій №2663 за 2007 рік приватного нотаріуса Барба В.О.: позивачем ОСОБА_1 чи іншою особою?;

- встановити чи розшивався журнал нотаріальних дій за 2007 рік приватного нотаріуса Барба В.О., вставлялися інші аркуші?

- ким був виконаний підпис 06.08.2007 року в оригіналі реєстру №2-12 том. 2. Дія №2664; журналу реєстрації нотаріальних дій за 2007 рік приватного нотаріуса Барба В.О..

До суду 17.08.2018 року надійшли висновки судово-трасологічної експертизи №18-1345/04 від 13.08.2018 року (а.с.169-175) та судово-почеркознавчої експертизи №18-1340/01 від 10.08.2018 року (а.с.177-182).

Згідно висновку судового експерта - завідувача сектором ТБ та ІВД Факторовича В.Ю. судово-трасологічної експертизи №18-1345/04 від 13.08.2018 року журнал нотаріальних дій за період з 16.05.2007р. по 02.10.2007р. (справа №2-12, т.№2) не розшивався.

Згідно висновку №18-1340/01 від 10.08.2018 року почеркознавчої експертизи складеного судовим експертом-завідувача сектором ТБ та ІВД Факторовича В.Ю. підписи від імені ОСОБА_1 у примірнику довіреності від 06.08.2007р. та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зареєстрований за №2663 в графі «підпис» виконанні самим ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 27.08.2018 року провадження по справі було поновлено та справу призначено до судового розгляду на 08.10.2018 року.(а.с.185)

08.10.2018р. до суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 (а.с.201 т.2) та 30.10.2018р. надійшов відзив з боку представника відповідача ОСОБА_6 щодо клопотання. 30.10.2018р. сторони та їх представники в судове засідання не з`явились.

Ухвалою суду від 31.10.2018 року (а.с.212-213 т.2) клопотання позивача задоволено частково. Витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Барби Віталіни Олександрівни оригінал журналу справа №2-12 том №2 (реєстр для реєстрації нотаріальних дій) за період з 16.05.2007 року по 02.10.2007 року на 201 аркушах, прошитий та пронумерований, скріплений гербовою печаткою ГУЮ в Одеській області, в якому на стр.145 є запис від 06.08.2007 року за №2663 щодо посвідчення довіреності; засвідчену копію всієї нотаріальної справи посвідчення приватним нотаріусом довіреності від 06.08.2007 року; з Одеського наукового-дослідного інституту судових експертиз МЮУ належним чином завірені копії квитанції щодо оплати судово-почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 07.03.2018 року по цивільній справі №522/7610/17.

30.10.2018р. у зв`язку з неявкою позивача та його представника судове засідання відкладено на 11.12.2018р.

В судовому засіданні 11.12.2018р. позивач та його представник позов підтримали з викладених в ньому підстав, заперечуючи свій підпис на оспорюваній довіреності, надали суду додаткові пояснення та позивач надав пояснення в якості свідка, та також судовий експерт ОСОБА_7 за клопотанням позивача надав свої пояснення щодо проведених судових експертиз, який повністю підтримав надані ним висновки, пояснивши що об`єктами дослідження були ті матеріали що є в матеріалах справи, в тому числі і експериментальні зразки підпису, та наданий нотаріусом оригінал журналу справа №2-12 том №2 (реєстр для реєстрації нотаріальних дій) за період з 16.05.2007 року по 02.10.2007 року на 201 аркушах, прошитий та пронумерований, скріплений гербовою печаткою ГУЮ в Одеській області . Судове засідання у зв`язку з неявкою відповідача та представника відкладено на 14.03.2019р. з урахуванням навантаження судді.

14.03.2019р. в судове засідання з`явилась представник позивача ОСОБА_5 , яка повідомила що вони не згодні з висновками експертизи і просила суд відкласти судове засідання і ще раз зобов`язати нотаріуса принести для огляду журнал нотаріальних дій у зв`язку з питанням чи не розшивався він, яке суд задовольнив, також враховуючи неявку відповідача та відкладено засідання на 14.05.2019р.

14.05.2019р. в судове засідання з`явились сторони та їх представники, суд знову оглянув оригінал журналу вчинення нотаріальних дій, що було надано відповідачкою, представником позивача заявлено клопотання про виклик в судове засідання повторно судового експерта для додаткових пояснень у присутності відповідача, яке суд задовольнив. Також відповідачка та ії адвокат Латій О.В. надали пояснення що вона вчинила всі нотаріальні дії у відповідності з діючим законодавством і при цьому був присутній особисто позивач і вона встановлювала і перевіряла його особистість та саме він підписував довіреність і в журналі розписувався за вчинення реєстраційних дій також. При цьому посилалась на ст..8-1 Закону України «Про нотаріат» що оригінал журналу про вчинення нотаріальних дій надається тільки для огляду, оскільки в ньому міститься інформація щодо різних осіб.

В судове засідання 07.06.2019 року з`явились позивач, відповідачка і її представник, представник позивача та судовий експерт ОСОБА_7 , який надав суду знову пояснення щодо проведених ним висновків судової експертизи та про їх підтвердження та що ним було проведено також огляд і дослідження оригіналу підпису з вказаного журналу з цими підписами. В судовому засідання також повторно судом та учасниками справи оглянуто оригінал журналу нотаріальних дій №2-12 т.2, реєстр для реєстрації нотаріальних дій з 16.05.2007р. по 02.10.2007р. прошитий та пронумерований, на якому на а.с.144 та 145 є запис за №2663 та №2664 нотаріальної дії ОСОБА_1 з зазначенням адреси та документу, що посвідчує його особу та записом про стягнення 55 грн. та одержанням. Позивач, оглянувши вказаний журнал, висловив свої сумніви щодо справжності підпису від його імені за реєстр.№2663 і 2664, вказавши, що не був у цього нотаріуса та не вчиняв таких дій. Експерт ОСОБА_7 , також вказав, що в рамках проведення вказаних експертиз ніякі вимірювання не проводяться, а тому не застосовував інструментальні методи. Крім того зазначив, що самостійно нічого не збирав і ніяких вихідних даних не збирав і не мав прямого контакту із нотаріусом Барбою В.О., яка надала згідно ухвали суду для огляду оригінал журналу через канцелярію, оскільки нотаріуси ніколи не дають оригінали своїх документів, а лише приносять їх до експертної установи, він взяв його, здійснюючи його фото фіксацію, для проведення трасологічної експертизи, який одразу ж дослідив та повернув нотаріусу. Рахунок на оплату за експертизу він не видавав, бо це не його функція, а канцелярії установи та в рахунку була лише помилка в номері справи. Стверджував що слідів видалення і розшивання в журналі нотаріальних дій не має, що він дослідив саме цей журнал, і що самостійно ніякі зразки не збирав.

Представник позивача Бондаренко Т. просила визнати висновок експерта необґрунтованим та таким, що є недопустимим доказом, просила призначити повторну комісійну почеркознавчу експертизу (а.с.5-7 т.2) оскільки не було волевиявлення позивача на довіреність та він не підписував довіреність і в журналі не його підпис. В матеріалах справи наявне клопотання про витребування доказів від 31.10.2017 року за вх. №136824/17 від 22.12.17 р. після отримання судом клопотання експерта про надання додаткових матеріалів (а.с.103 т.1). Відповідно зазначеного клопотання, позивач просив витребувати у приватного нотаріуса Дєордієвої І.В. наступні документи, а саме: Оригінал договору купівлі-продажу від 02.08.2006 року, реєстровий номер №4763, оригінал договору іпотеки від 02.08.2006 року №4768, оригінал кредитного договору №В369 від 01.08.2006 року де є його особисті підписи.

07.06.2019р. на адресу суду з боку позивача надійшла заява про визнання висновку судово-почеркознавчої експертизи №18-1340/01 від 10.08.2018р. необґрунтованим та таким що не є допустимим доказом та про проведення повторної експертизи.(а.с.17-18).

Позивач та представник позивача підтримали подане клопотання, просили його задовольнити оскільки зазначені докази необхідні для повторного призначення експертизи.

Відповідач та представник відповідача заперечували проти задоволення клопотання, пояснили, що не має необхідності у витребуванні документів, оскільки матеріали справи містять достатню кількості зразків відпису та є дослідження .

Ухвалою суду від 07.06.2019р. суд задовольнив клопотання та витребував у приватного нотаріуса Діордієвої І.В. оригінал договору купівлі-продажу від 02.08.2006р. реєстр.№4763 та оригінал договору іпотеки від 02.08.2006р.

20.06.2019р. приватний нотаріус Діордієвої І.В. надано суду відповідь, що в архівах знаходяться оригінал договору купівлі-продажу від 02.08.2006р. реєстр.№4763 та договору іпотеки від 02.08.2006р. (р.№4768) і що вона може передати суду їх оригінали лише за умови виконання вимог законодавства щодо належного оформлення процедури передачі: підписання двох примірників Акта про вилучення оригіналів документів та запису в Книзі обліку видачі документів з архіву для ознайомлення.. При цьому долучення до справи оригіналів таких документів може мати наслідком їх пошкодження та/або втрату, хоча в той же час саме на неї покладений обов`язок щодо їх збереження в належному стані, який виключає можливість їх пошкодження та/або втрати.

У зв`язку з чим нотаріус у разі потреби просить замінити спосіб надання нею оригіналів зазначених документів для проведення експертизи та в ухвалі надати можливість особисто їй надати оригінали вищезазначених документів на дослідження експертам відповідного експертного органу, де в її присутності експерт проведе дослідження оригіналів та виготовить їх необхідні копії, за умови погодження зручного для нотаріуса та експерта дня та часу.

03.07.2019р. сторони не з`явились, до суду надійшло клопотання позивача про перенесення слуханні справи у зв`язку з дощовою зливою та суд відклав слухання справи на 19.07.2019р.

15.07.2019р. до суду позивачем подано та приєднано судом до справи копію консультативного висновку №14792 ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» за результатами наукового аналізу (рецензування) висновку №18-1340/01 від 10.08.2018р. проведеної судово-почеркознавчої експертизи по цій справі., та заяву, якою вказав що 06.08.2007р. не був у робочому кабінеті нотаріуса ОСОБА_8 та не здійснював ніяких нотаріальних дій та він не міг давати ОСОБА_4 такої довіреності (а.с.35, 36-66 т.2).

19.07.2019р. до суду позивач подав клопотання про призначення по справі вже комплексної судово-почеркознавчої та технічної експертизи (а.с.68-70), оскільки позивач заперечує його участь у вчиненні нотаріальної дії у графі «підпис» та рукописного тексту в довіреності від 06.08.2007р. за реєстр. №2663 (бланк серії ВЕТ №346872) та з метою доведення застосування технічних способів простого обведення чи попередньої підготовки за допомогою механічних та/або технічних засобів наслідування його почерку з відтворенням його підпису.

В судовому засіданні 19.07.2019р. суд ухвалою відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про об`єднання в одне провадження зі справою №522/161/19.

Розгляд справи відкладено на 25.07.2019 року для надання представнику відповідача часу на ознайомлення із клопотанням про призначення експертизи.

25.07.2019р. за участю сторін сторони продовжували надавати пояснення і також підтвердили що квартира зараз належить ОСОБА_2 , у зв`язку з чим суд задовольнив клопотання про залучення згідно ст.53 ЦПК України як третю особу на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 та у зв`язку з заявою її представника адвоката Попова М.С. про надання можливості ознайомитися зі справою судове засідання відкладено на 06.09.2019р. (враховуючи перебування судді у відпустці та навантаження справами).

01.08.2019р. до суду надійшли заперечення на клопотання про призначення комплексної почеркознавчої та технічної експертизи з боку адвоката Латій О.В.(а.с.103-106).

05.09.2019р. до суду надійшла заява з боку представника третьої особи щодо призначення проведення експертизи до ОНДІСЕ у випадку задоволення клопотання (а.с.108-109) а також про визнання доказу - консультативного висновку ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» за результатами наукового аналізу (рецензування) недопустимим доказом.

06.09.2019р. в судове засідання з`явилась представник позивача, яка просила суд перерву судового засідання з метою надання часу на ознайомлення з запереченнями іншої сторони.

Представник відповідача адвоката Латій О.В. в судове засідання не з`явилась.

При цьому представник третьої особи адвокат Якових Є.В. та Попов М. С. не заперечували щодо клопотання про перерву, проте вважають що судова експертиза була проведена без порушень, а надана позивачем рецензія виготовлена приватною установою, а не державною, і тому не може вважатися належною рецензією і всі посилання з боку позивача та його представника мають на його думку надуманий характер.

Суд задовольнив клопотання представника позивача, і враховуючи неявку представника відповідача оголошено перерву до 15.10.2019р.

15.10.2019р в судове засідання з`явились представник відповідача адвоката Латій О.В., представник третьої особи-адвокат Якових та адвокат Попов М. і позивач та його представник- адвокат Краснопивцев О.К., який заявив клопотання про відкладання слухання справи для ознайомлення з матеріалами справи, заявивши при цьому що йому відомо про факт проведення по справі судової почеркознавчої та трасологічної експертизи і надання рецензії, про клопотання про призначення комісійної експертизи.

Представники відповідача та третьої особи заперечували щодо відкладання слухання справи, вважаючи це зловживанням стороною позивача процесуальними правами, враховуючи тривалий строк подачі позову. Суд, у зв`язку з вступом нового представника позивача адв. ОСОБА_9 задовольнив його клопотання та оголосив перерву до 17.10.2019.

17.10.2019р. у судове засідання з`явились позивач, його адвокат Краснопивцев О.К, представник відповідачки адвокат Латій О.В., представник третьої особи адвокат Попов М.С., при цьому адвокатом Краснопивцевим О.К. було подано до канцелярії суду клопотання про призначення повторної судової експертизи згідно ч.2 ст.113 ЦПК України, оскільки наявний в справі висновок судової експертизи викликає сумнів бо при його складанні на його думку були допущені суттєві порушення інструкції, про що є посилання у консультативному висновку від 01.07.2019р. Крім того подав заяву про відвід головуючого судді Домусчі Л.В., яку він в судовому засіданні підтримав, і його підтримав позивач.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечували проти такої заяви про відвід судді, вказавши, що це є затягуванням розгляду справи, такі посилання є недоречними і що згідно ст..6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен учасник має право на справедливий розгляд справи та на розумний строк його розгляду, і вони вимушені ходити в суд з 2017р.

Ухвалою суду від 17.10.2019р. у заяві про відвід судді відмовлено та справу зупинено та передано до канцелярії суду.

Ухвалою суду від 18.10.2019р. (головуючий суддя Чернявська Л.М.) відмовлено у задоволені заяви позивача.

В судовому засіданні 24.10.2019р. з`явились представник позивача ОСОБА_5 , представник третьої особи-адвокат Попов М.С., не з`явилась представник відповідача.

Представник позивача ОСОБА_5 просила оголосити перерву у зв`язку з поганим почуттям позивача, який бажає особисто приймати участь в судових засіданнях та у зв`язку з неявкою адвоката Латій О.В. Враховуючи наведене суд оголосив перерву до 07.11.2019р.

В судове засідання з`явились позивач, його представник ОСОБА_5 і адвокат Краснопивцев О.К., представник відповідача адвокат Латій О.А. та адвокат третьої особи ОСОБА_10 .

Представниками позивача заявлено клопотання про призначення по справі комплексної судово-почеркознавчої та технічної експертизи надану 19.07.2019р. (а.с.68-70), оскільки позивач заперечує його участь у вчиненні нотаріальної дії у графі «підпис» та рукописного тексту в довіреності від 06.08.2007р. за реєстр. №2663 (бланк серії ВЕТ №346872) та з метою доведення застосування технічних способів простого обведення чи попередньої підготовки за допомогою механічних та/або технічних засобів наслідування його почерку з відтворенням його підпису. Просили призначити її проведення в будь-яку установу, окрім м. Одеси. Представник ОСОБА_5 зазначила, що позивач не міг надати таку довіреність, за якою згодом квартира, яка куплена позивачем за 350000 долл.США, та була продана ОСОБА_4 03.12.2007р. за 7000 долл.США, і вони не залучають до участі у цій справі ОСОБА_4 бо на її думку це буде просто трата часу.

Представники відповідача та третьої особи заперечували та просили відмовити у клопотанні, бо по справі вже проведено судову почеркознавчу експертизу за їх клопотанням, двічі експерт надав пояснення в суді, а посилання на сумніви нічим не підтверджено, бо надана позивачем рецензія не повинна братись до уваги, бо проведена з порушенням законодавства та певного порядку, затвердженого МЮУ наказом від 25.05.2015р. №775/5, яке може бути проведено тільки державною установою. Вважають такі дії з боку позивача як зловживанням процесуальними правами. Також вказали що позов на їх думку пред`явлений до неналежного відповідача (нотаріуса), нотаріус не може бути відповідачем і позивачем обрано неналежний спосіб захисту, хоча при цьому ним пред`явлено інші позові які в судах розглядаються, в тому числі і до ОСОБА_4 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки експертом вже фактично була надана відповідь на питання щодо дійсності підпису на довіреності, двічі експерт надавав детальні пояснення в судовому засіданні, а посилання на сумніви є нічим не підтвердженими та направлені лише на зволікання судового процесу.

Зазначена ухвала суду оскаржувалась представником позивача у зв`язку з чим справа направлялась до апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року залишено без змін.

Крім того, у судовому засіданні 07.11.2019 року представники позивача надала заяву, згідно якої позивач просив залишити позов без розгляду згідно ст. 257 ЦПК України.

Зазначена ухвала суду оскаржувалась представником позивача.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року вказану заяву залишено без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року залишено без змін.

Після повернення матеріалів справи до Приморського районного суду м. Одеси, судове засідання було призначено на 01.03.2021 року.

В судове засідання 01.03.2021 року з`явились представники позивача- ОСОБА_5 та адвокат Краснопивцев О.К., та адвокат третьої особи ОСОБА_11 .

Представник відповідача адвокат Латій О.А. в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

01 березня 2021 року до суду позивач подав клопотання про призначення по справі комплексної судово-почеркознавчої та технічної експертизи, оскільки позивач заперечує його участь у вчиненні нотаріальної дії у графі «підпис» та рукописного тексту в довіреності від 06.08.2007р. за реєстр. №2663 (бланк серії ВЕТ №346872). При цьому, позивач посилається на лист ОНДІСЕ від 16.12.2020 року № Б-163-0-20вих., згідно якого новопризначене керівництво Одеського НДІСЕ погоджується із наявністю недоліків оформлення висновку №18-1340.

На вирішення експертів позивач просив поставити ті ж самі питання, що і у клопотанні від 19.07.2019 року.

Також 01 березня 2021 року до суду позивач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому просив долучити до матеріалів справи копію висновку правової експертизи №9454 від 27.01.2020р. про недійсність та непридатність для користування паспорту ОСОБА_1 ; копію рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2020р. по справі № 520/21210/18; копію листа ОНДІСЕ від 16.12.2020 року № Б-163-0-20вих.

Розгляд справи було відкладено на 02.03.2021 року у зв`язку з необхідністю надати час представнику третьої особи для ознайомлення із поданими клопотаннями.

В судове засідання 02.03.2021 року з`явилась представник позивача- ОСОБА_5 , позов , раніше надані пояснення та заявлені клопотання підтримала та просила задовольнити.

В судове засідання 02.03.2021 року з`явився адвокат третьої особи ОСОБА_11 , просив в задоволенні позову та заявлених клопотань відмовити.

Представник відповідача адвокат Латій О.А. в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року у задоволенні клопотання призначення по справі комплексної судово-почеркознавчої та технічної експертизи відмовлено.

Суд, протокольною ухвалою частково задовольнив клопотання представника позивача від 01.03.2021р. про долучення доказів, долучив до матеріалів справи копію рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2020р. по справі № 520/21210/18 та копію листа ОНДІСЕ від 16.12.2020 року № Б-163-0-20вих. В частині долучення копії висновку правової експертизи №9454 від 27.01.2020р. було відмовлено у зв`язку з тим, що висновок був складений в рамках іншої судової справи № 520/21210/18.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.08.2007 року ОСОБА_1 оформив на ОСОБА_4 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Барба В.О. за № 2663, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 укласти та підписати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

03.12.2007 року між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності № 2663 від 06.08.2007 року, та ОСОБА_12 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 заг пл.. 110,6 кв.м., житл .пл. 31,1 кв.м. за ціною 1 313000 грн.60 коп. , що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В. за № 2624.

Зазначена квартира на даний час належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 10.09.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 .

Позивач заперечує його участь у вчиненні даної нотаріальної дії - надання довіреності, посвідченої 06.08.2007р.

Представник позивача пояснила суду, що з 09.10.2007р. у позивача змінився підпис та почерк, оскільки він переніс важке захворювання-стався інсульт та деякий час не міг самостійно рухатись, було порушено координація рухів, тривалий час лікувався та отримав групу інвалідності і досі проходить реабілітаційний курс лікування.

Відповідно до ч.ч.1-2, 5 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 215 цього ж Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч.1,3 ст.237 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. За своєю юридичною сутністю, видача довіреності є одностороннім правочином, який повинен відповідати загальним вимогам, що передбачені статтею 203 ЦК України.

Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 (далі-Постанова), судам необхідно враховувати, що згідно із ст.ст. 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Пунктом 8 Постанови визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, на момент вчинення правочину.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові суду від 12.02.2014 у справі № 6-165цс13, вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності.

Згідно висновку судового експерта - завідувача сектором ТБ та ІВД Факторовича В.Ю. судово-трасологічної експертизи №18-1345/04 від 13.08.2018 року журнал нотаріальних дій за період з 16.05.2007р. по 02.10.2007р. (справа №2-12, т.№2) не розшивався та підтвердив це в судовому засіданні.

У зв`язку з оспорюванням позивачем свого підпису на вищевказаній довіреності від 06.08.2007р. за реєстр. №2663, судом призначалась судово-почеркознавча експертиза, за якою експерт ОНДІСЕ №18-1340/01 від 10.08.2018 року прийшов до висновку, що підписи від імені ОСОБА_1 у примірнику довіреності від 06.08.2007р. та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зареєстрований за №2663 в графі «підпис» виконанні самим ОСОБА_1 (а.с.176-184) та підтвердив це в судовому засіданні.

Суд не вбачає підстав вважати, що судовим експертом було порушено порядок проведення судової експертизи, а тому вважає його належним та допустимим доказом.

Таким чином, з огляду на недоведеність у переконливості наявності обставин (передумов/підстав), з якими пов`язується підстави позову, а також меж розгляду справи , суд вважає обґрунтованим висновки судового експерта.

Таким чином доводи позивача та його представника про те, що вказану довіреність позивач не підписував і це не його підпис, спростовуються висновком експерта, який суд не ставить під сумнів.

Крім того судом встановлено згідно наданих пояснень представником позивача, що позивач захворів та в жовтні 2007р. з ним стався інсульт, він дуже тяжко захворів та не мін тривалий час рухатись, і на думку представника позивача цим становищем скористався ОСОБА_4 та нотаріус. Проте суд зазначає, що довіреність, яка оспорюється, видана значно раніше, а саме 06.08.2007р.

У постанові Верховного Суду України від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин».

Враховуючи, що підпис позивача в оспорюваній довіреності виконаний ним самим, а не іншою особою, суд приходить до висновку про наявність внутрішньої волі позивача на видачу такої довіреності.

Заперечення позивача щодо визнання висновку експертизи від 10.08.2018р. неналежним доказом не заслуговують на увагу, оскільки експертизу проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому суд визнає висновок експерта від 10.08.2018р. належним та допустимим доказом у справі.

Наданий позивачем консультативний висновок № 14792 від 01.07.2019 року, складений кандидатом юридичних наук ОСОБА_13 (т. 2 а.с.36-43), судом до уваги не приймаються через невизначеність підстав його проведення у відповідності до вимог Порядку проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.05.2015 року № 775/5. Метою рецензування висновків судових експертів згідно з пунктом 2 розділу І Порядку є «вдосконалення професійної майстерності експертів, поліпшення якості та обґрунтованості їх висновків». Таким чином, Порядок не передбачає надання рецензії на висновок експерта на розгляд суду чи інших учасників судового процесу.

Щодо посилання позивача на недійсність свого паспорту, суд зазначає наступне.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2020р. по справі №520/21210/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_14 , третя особа Приватний нотаріус Павлісяк Тарас Юрійович, про визнання довіреності від 04.12.2009 року недійсною задоволено. Визнано недійсною довіреність від 04.12.2009 року, видану ОСОБА_1 на ОСОБА_14 , посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Павлісяк Т.Ю. за № 179.

Представник позивача у своїх поясненнях наполягала на тому, що в тексті Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2020р. по справі №520/21210/18 зазначено про те, що паспорт ОСОБА_1 є недійсним через відсутність печатки на другій сторінці паспорту.

При цьому суд зазначає, що така підстава позову в даній справі відсутня.

Однак, взяти до уваги вказані доводи, звільнивши позивача від доказування даної обставини на підставі положень статті 82 ЦПК України, з посиланням на преюдиційне рішення, суд не може, виходячи із наступного.

Цивільний процесуальний закон визначає перелік окремих обставин за наявності яких учасники справи звільняються від доказування.

Так, відповідно до статті 82 ЦПК України підставами для звільнення від доказування є наявність обставин, які визнаються учасниками справи або таких, які визнано загальновідомими, наявність обставин, встановлених рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №761/29966/16-ц.

Оскільки у справі №520/21210/18, яка розглядалась в Київському районному суді м. Одеси, склад учасників був відмінний від даної справи, а тому встановлені в ході розгляду такої справи обставини не можуть мати преюдиційного значення для розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові суду від 12.02.2014 у справі № 6-165цс13, вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності.

Таким чином, в даному випадку сукупність доказів у вигляді висновку експерта ОНДІСЕ №18-1340/01 від 10.08.2018 року, яким підтверджено волевиявлення позивача при укладанні довіреності, а також враховуючи, що з позовом про визнання довіреності від 06.08.2007р. недійсною позивач звернувся лише 24.04.2017р. (тобто через 10 років) не може бути спростована доводами позивача про недійсність свого паспорту через відсутність печатки на другій сторінці паспорту та вони не можуть бути достатніми для визнання спірної довіреності недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилом ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 5, 7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

Таким чином, суд приходить висновку про відсутність достатніх, належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження недійсності довіреності від 06.08.2007 року.

Крім того, судом встановлена окрема самостійна підстава для відмови у задоволенні позову.

Позивач звернувся до суду і просить визнати недійсною довіреність посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Барба В.О. за № 2663, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 укласти та підписати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Проте, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 в якості відповідача визначив приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОМНО Барбу В.О.

В ході розгляду справи представник позивача надавала пояснення з приводу того, що позивач не просить залучити до цієї справи ОСОБА_4 бо це буде просто марна трата часу.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові суду від 19.08.2020 у справі № 201/16327/16-ц, «суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні вимог до нотаріуса та нотаріальної контори, зазначив, що нотаріуси в розумінні статей 30, 34, 35 ЦПК України не є особами, прав і обов`язків, яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення.

Проте, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (частина перша, друга та третя статті 202 ЦК України).

Правочин є найбільш розповсюдженим юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин. До односторонніх правочинів, зокрема, відноситься: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Між цим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може виступати видання довіреності двома та більше особами, спільний заповіт подружжя та ін. Аналіз розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).

У справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним таких односторонніх правочинів як:

- видача довіреності належним відповідачем є особа, яка видавала довіреність, а не нотаріус чи нотаріальна контора;

- прийняття спадщини належним відповідачем є особа, яка приймає спадщину, а не нотаріус чи нотаріальна контора.

Проте, суди відмовили в частині позовних вимог до нотаріуса та нотаріальної контори з інших мотивів, а тому судові рішення в цій частині підлягають зміні в мотивувальній частині.»

Зважаючи на вказаний висновок Верховного Суду, а також на те, що визначення кола відповідачів є правом позивача, позовні вимоги до приватного нотаріуса про визнання довіреності недійсною не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 15-16, 203, 207, 209, 215, 238, 244-245 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 43, 44, 51, 78, 76-81, 82, 89, 142, 210, 211, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОМНО Барба Віталіни Олександрівни, за участю третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про визнання довіреності недійсною відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354,355,ЦПК України). Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 12.03.2021 року.

Суддя : Л.В. Домусчі