Справа №333/4727/20
Провадження №2/333/407/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Носаченко О.С., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському районі, третя особа ОСОБА_2 про визнання неправомірною відмову в приватизації квартири, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

31.08.2020 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до відповідача - районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району з заявою про приватизацію (передачу в приватну власність) житла -трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду заяви відповідачем була надана відповідь від 07.07.2020 р. №Г-0458 «Щодо вирішення питання приватизації житла», за якою ОСОБА_1 відмовлено в приватизації житла з наступної підстави.

Позивачка вважає неправомірною відмову в приватизації майна.

Відповідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України від04 вересня 2008 року № 500Л/І «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»; далі - Закон № 500Л/І), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону № 500Л/І, частина друга статті 2 Закону № 2482-ХІІ).

Згідно з п. 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Серед них має бути в т.ч. копія ордера про надання жилої площі.

За обставинами даного позову квартира була отримана батьками позивачки за результатом обміну в 1979 році, однак обмінні ордери не збереглися.

В березні 2020 р. ОСОБА_1 звернулась до Департаменту з управління житлово- комунальним господарством Запорізької міської ради із заявою про видачу дублікату (копії) корінця ордеру.

07.07.2020 була отримана відповідь №Г-1384 «Про розгляд звернення», за якою департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради повідомлялось:

«У відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року.

Враховуючи вищезазначене, надати запитувану інформацію не уявляється можливим».

Дана обставина підтверджує той факт, що ордер або його копія не можуть бути надані позивачем з причин, що від неї не залежать.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.09.2020 відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. До суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому зазначене клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, відносно задоволення позовних вимог заперечують, оскільки позивачем не надано копію ордеру, як цього вимагає чинне законодавство України, йому було відмовлено у приватизації житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . На підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення 2, згідно Положення 1, в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, Районною адміністрацією була розглянута заява позивачів та обґрунтовано відмовлено у приватизації.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд установив таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З копії паспорту позивачки вбачається, що місце їх проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Листа Департаменту з управління Житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 04.03.2020, на звернення позивача щодо видачі копії корінця державного ордеру від 1979 на вищезазначену квартиру, останній повідомлено, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року, видати запитуваний позивачем документ не має можливості.

З Листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 07.07.2020 Г-0458 вбачається, що заява позивача від 03.07.2020 про приватизацію вищезазначеного житлового приміщення розглянута та їй відмовлено у приватизації житла за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки нею не надано копію ордеру про надання житлової площі у відповідності до вимог Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженим Наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 № 109/17404.

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Згідно ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» , об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності.

Відповідно до ст. 3 Закону України зазначеного закону, - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15 Житлового кодексу Української РСР, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення.

Відповідно до ст. 58 ЖК УРСР ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно з пунктами 69, 72 правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів.

При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі,організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Таким чином, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання незаконною відмову районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в приватизації квартири АДРЕСА_1 без ордеру та зобов`язання відповідача вчинити дії по приватизації зазначено квартири за відсутності ордеру є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 12,13,247,259,264,265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Комунарському району вчинити дії по приватизації квартири АДРЕСА_1 за відсутності ордеру на житлове приміщення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.Р.Піх