233 № 233/1772/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

позивача -

відповідача ОСОБА_1 ,

представників третіх осіб -

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації. В обґрунтування позовних вимогзазначила, що з 03 червня 2011 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі, від якого вони мають дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12 червня 2013 року шлюб між ними розірвано судом. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню по дитини; не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання; не забезпечує дитині необхідне харчування, медичний догляд, жодного разу він не займався питанням медичного огляду, лікуванням дитини; поведінка відповідача негативно впливає на моральний, психічний та фізичний розвиток дитини; відповідач діє всупереч інтересів дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, неохідному для її нормального самоусвідомлення. Відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по відношенню до дитини, завдає йому своєю бездіяльністю психологічного дискомфорту. На протязі більше семи років відповідач не виявляв бажання у вихованні та спілкуванні з сином, позивачкою перешкод до цього не чинилося. Жодної допомоги позивач із сином від відповідача не отримують, батьківські обов`язки за двох виконує позивач ОСОБА_2 . З 22 грудня 2017 року позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , вони мають спільну дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_6 несе усі витрати по утриманню позивачки та двох дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Спільно з ОСОБА_4 та без участі ОСОБА_1 позивачка забезпечує житлові умови, належний догляд, розвиток та виховання свого сина, за нею та дитиною ОСОБА_7 зареєстровано право власності на частку нерухомого майна, вона та ОСОБА_6 мають у власності земельні ділянки. Діючи в інтересах дитини, позивачка просить позбавити відповідача ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Славутицької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у справі призначено підготовче засідання.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2020 року у даній цивільній справі роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2020 року у цивільній справі № 377/947/19 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 грудня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Рішення суду набрало законної сили 06 серпня 2020 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2020 року зупинено провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Славутицької міської ради, про позбавлення батьківських прав, на час перебування відповідача за межами України у зв`язку із службовою зайнятістю, до 24 вересня 2020 року.

Провадження у даній цивільній справі поновлено ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 вересня 2020 року. Одночасно зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Славутицької міської ради подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2020 року у цивільній справі продовжено строк проведення підготовчого провадження.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2020 року у цивільній справі за клопотанням позивача ОСОБА_2 залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Славутицької міської ради, про позбавлення батьківських прав, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації. Зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї, Орган опіки, піклування та усиновлення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи у її відсутність (т. 1 а.с. 98, 107, 138, 142-143, 160, 167, 217 зворот, 225), підтримує позовні вимоги. Згідно письмових заперечень ОСОБА_2 (т.1 а.с. 216-217, 222-225), викладені відповідачем обставини позивач вважає такими, що не відповідають дійсності. Відповідач ОСОБА_1 на її думку, умисно нехтуючи приписами закону та загальноприйнятними моральними засадами суспільства, не виконує свої обов`язки як батько, не бере жодної участі в житті дитини. У шлюбі сторони прожили незначний проміжок часу. Останній раз відповідач бачив дитину у липні 2012 року. Сімейні відносини фактично припинені з серпня 2012 року, про що зазначено у рішенні суду про розірвання шлюбу. 10 лютого 2013 року позивач звільнилась з роботи та разом з дитиною переїхала у м. Київ до нинішнього чоловіка. Дитина відвідувала садочок. Потреби, щоб на когось залишати дитину не було. Відповідач проживав у м. Славутич. На протязі більше вісьми років відповідач не виявляв жодного бажання брати участь у вихованні сина, перешкод доцього з боку позивача не здійснювалося. Рідні відповідача (мати, брати) бачилися з дитиною, що підтверджується фотознімками. Протягом усіх років залишалися незмінними номер телефону та номер картки позивачки, при цьому телефоном відповідач життям сина не цікавився, жодної матеріальної допомоги від батька дитина не отримувала. ОСОБА_3 у теперішній час називає батьком ОСОБА_6 , який має намір усиновити дитину. Про біологічного батька дитина не згадує. Вважає, що співмешканка відповідача, клопотання про допит якої заявлено відповідачем, фізично не могла бути свідком описаних останнім подій. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, підтримав доводи письмової заяви (т.1 а.с. 172-173), вказуючи, що не згоден із позбавленням його батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення вони з позивачкою усно домовилися, що син проживатиме з матір`ю, а він матиме можливість безперешкодно з ним спілкуватися, спочатку так і було. У подальшому відповідач почав працювати вахтовим методом за кордоном, а позивачка переїхала разом із дитиною до м. Київ до свого другого чоловіка. Адресу проживання позивачка йому не повідомила, на телефонні дзвінки відповідала періодично, скупо. Інформації, який дитячий садок, школу відвідує дитина, він не мав. Намагався налагодити контакт із сином, вважає, що позивачкою йому чинилися до цього перешкоди. Коли він телефонував, позивачка відповідала, що дитина то спить, то відсутня дома, або інші причини. Зі своєю матір`ю, бабусею дитини, відповідач приїжджав до м. Київ, вони домовлялися про зустріч з хлопчиком, однак їм відмовили. До органу опіки та піклування з цього питання він не звертався, так як хотів вирішити його мирним шляхом. Матеріальну допомогу на утримання дитини він надавав добровільно, у тому числі, через родичів. Номер рахунку позивачки для перерахування коштів йому не був відомий. У теперішній час він надає допомогу на утримання сина, що підтверджується квитанціями. Бажає приймати участь у житті та вихованні дитини, налагодити з ним контакт, можливо за допомогою психологів. Має намір відвідувати дитину, брати до себе на канікули. У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявами про розгляд справи у відсутність представника, а також надав письмові пояснення (т. 1 а.с. 157), з яких вбачається, що вирішення спорів щодо позбавлення батьків батьківських прав, у тому числі надання висновку до суду, не входить до компетенції органу. Також, враховуючи, що позивач та її дитина фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач також відсутній на території м. Славутича, є неможливим об`єктивне вивчення питання по суті спору та надання суду відповідного висновку.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутність представника (т.2 а.с. 14), надав до суду висновок Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 03 лютого 2021 року № 104-881 (а.с. т.2 а.с. 15).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що з 2014 року підтримує фактичні шлюбні відносини із відповідачем ОСОБА_1 . Вона була свідком того, як відповідач не один раз намагався знайти можливість поспілкуватись з сином, шукав контакти, телефонував позивачці, але завжди знаходились причини відмови - дитина хворіє, або її немає вдома. Відповідач передавав гроші на утримання сина, подарунки до дня народження. Свідку відомо, що відповідач з матір`ю їздили до м. Київ, щоб зустрітися з дитиною, але зустріч не відбулася.

З`ясувавши позицію позивача, заслухавши пояснення відповідача, з`ясувавши позицію третіх осіб, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 132-133, 174-176), і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с. 10-11), з 03 червня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с. 23), який було розірвано відповідно до заочного рішення Славутицького міського суду Київської області від 12 червня 2013 року (т.1 а.с. 20-21).

Сторони по справі є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (т.1 а.с. 19).

22 грудня 2017 року позивачка уклала шлюб із ОСОБА_4 (т.1 а.с. 13-15, 16), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 (т.1 а.с. 18). ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками дитини ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 22).

Відповідно до копії довідки Центру надання адміністративних послуг виконкому Славутицької міської ради Київської області від 27 квітня 2019 року (т.1 а.с. 12) ОСОБА_2 з 22 січня 2001 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . За цією адресою зареєстрований, у тому числі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 24 січня 2012 року.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачка ОСОБА_2 із дитиною ОСОБА_3 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 , за адресою місця реєстрації чоловіка позивачки - ОСОБА_4 (т.1 а.с. 15). ОСОБА_4 офіційно працевлаштований, позитивно характеризуються (т.1 а.с. 16).

Судом оглянуто надані позивачкою фотознімки із зображенням створених умов для проживання дитини, з яких вбачається наявність місця для навчання дитини, спального місця, книг та іграшок, комп`ютерної та побутової техніки, облаштування кухні, санвузла та ванної кімнати, тощо (т.1 а.с. 43-45).

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_3 від 22 липня 2003 року (т.1 а.с. 218, 227) позивачка у справі у теперішній час не працює, 10 лютого 2013 року звільнена за власним бажанням з посади економіста ТОВ «Компанія «Вітава».

На підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_4 від 25 грудня 2017 року, виданого виконавчим комітетом Славутицької міської ради, квартира АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 у розмірі ј частки кожному (т.1 а.с. 34), що також підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованими 17 серпня 2018 року (т.1 а.с. 39-40).

Відповідно до Свідоцтв про право власності на неруме майно НОМЕР_7, НОМЕР_8 від 11 лютого 2015 року (т.1 а.с. 41-42) ОСОБА_4 , ОСОБА_2 є власниками земельних ділянок площею 0,1 га кадастрові номери :07:020:0014, :07:020:0018, відповідно, для індивідуального садівництва, розташованих у Київській області, Броварський район, с/рада Заворицька, що також підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованими 11 лютого 2015 року (т.1 а.с. 35-37).

Як вбачається з довідки Дошкільного навчального закладу № 65 Управління освіти Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації № 2 від 11 березня 2014 року (т.1 а.с. 218 зворот, 228) з 18 березня 2013 року на час видачі довідки дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував ДНЗ № 65.

Відповідно до довідки адміністрації Дошкільного навчального закладу № 668 Управління освіти Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації № 30 від 16 липня 2019 року (т.1 а.с. 24) дитина ОСОБА_3 відвідував ДНЗ № 668 з 01 вересня 2016 року по 28 травня 2017 року. Під час відвідування садочка дитиною опікувались ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . Брали активну участь в житті своєї дитини та групи. Разом забирали з садочка. Водили на розвиваючи заняття, кінотеатри, парки, музеї. Разом раділи успіхам дитини. Біологічного батька ОСОБА_1 у закладі не бачили і участі в житті дитини він не брав. Успіхами своєї дитини ні особисто, ні телефоном не цікавився.

Згідно із довідкою Навчально-виховного комплексу «Школа І-ІІ ступенів - ліцей «Управлінські технології» № 240 «Соціум» Оболонського району м. Києва за № 03-14/112 від 24 травня 2019 року (т.1 а.с.26) ОСОБА_3 є учнем 2 Б класу навчального закладу.

Як вбачається з характеристики учня від 22 травня 2019 року (т.1 а.с. 27) ОСОБА_3 систематично відвідує школу, завжди охайно одягнений, має необхідне приладдя, забезпечений навчальними посібниками, літературою для читання. Мати ОСОБА_2 приділяє велику увагу навчанню, розвитку та вихованню ОСОБА_3 . Вчасно приводить його до школи, забирає після уроків. Домашні завдання з математики, української мови завжди виконані якісно, так як мати ретельно контролює успіхи свого сина. У позаурочний час ОСОБА_3 відвідує спортивну секцію. У класі має доброзичливі відносини з однокласниками. Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_1 у школі не з`являвся і шкільним життям сина не цікавився.

Відповідно до довідки від 27 травня 2019 року (т.1 а.с. 25) ОСОБА_3 , 2011 року народження, учень 2 класу НВК «Соціум» займався на корекційних заняттях з логопедом, з вересня 2017 року по травень 2019 року. Біологічний батько не приймав участі в навчальному та виховному процесі. На заняття приводила мама ОСОБА_2 ) та батько ( ОСОБА_4 ).

Як вбачається з довідки Навчально-виховного комплексу «Школа І-ІІ ступенів - ліцей «Управлінські технології» № 240 «Соціум» Оболонського району м. Києва за підписом практичного психолога ОСОБА_18 (т.1 а.с. 29) ОСОБА_3 , учень 2-Б класу, отримував психологічний супровід практичного психолога молодшої школи, у вигляді індивідуально та групових корекційно - розвиваючих занять, на протязі 2018-2019 навчального року, за дозволом матері, ОСОБА_2 . Консультації щодо розвитку та корекції дитини надавались мамі ( ОСОБА_2 ) та вітчиму ( ОСОБА_4 ). Було проведено обстеження дитини щодо вивчення психоемоційного стану та рівня міжособистісних відносин у сімейному середовищі. Висновок: за малюнком сім`ї виявлено, що для дитини на даний час найбільш значимими членами сім`ї є матір та вітчим, які намальовані більшими за інших, емоційний зв`язок і близькість у стосунках з вітчимом та сестрою рідний батько на малюнку відсутній. Під час обговорення ОСОБА_3 пояснив, що його батька звуть ОСОБА_4 , він завжди добрий і вони разом будують дім. Дитина не знає своє ім`я по батькові. Каже, що його ще в нього немає (біологічного батька він не знає). Авторитетною особою є відчим. У родині сприятлива сімейна ситуація. Консультації щодо розвитку та корекції дитини надавались мамі ( ОСОБА_2 ) та відчиму ( ОСОБА_4 ). Консультації з біологічним батьком не проводились.

Дитина ОСОБА_3 відповідно до довідки Навчально-виховного комплексу «Школа І-ІІ ступенів - ліцей «Управлінські технології» № 240 «Соціум» Оболонського району м. Києва за № 03-14/437 від 19 листопада 2019 року на день видачі довідки є учнем 3 б класу навчального закладу, навчається з 01 вересня 2017 року (т. 1 а.с. 30).

Як вбачається з карти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 31-33), дитина має щеплення за віком.

Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району м. Києва від 24 липня 2019 року (т.1 а.с. 28) ОСОБА_3 перебуває на обліку у медичному закладі, діагноз міопія сл. ступеня. За дитиною доглядає мама ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Батько дитини ніколи не звертався в поліклініку, дитиною не цікавився.

При зверненні до суду із позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів позивачкою ОСОБА_2 складено розрахунок витрат на утримання дитини, з яких: - школа (харчування + сплата за заняття в групі продовженого дня) - 600 грн.; - секція по заняттям з футболу - 600 грн.; - витрати на купівлю одягу - 2000 грн.; - витрати на харчування - 2000 грн.; - витрати на дозвілля - 800 грн. (т.1 а.с. 46).

З наданої позивачкою до суду роздруківки банківського рахунку (т.1 а.с. 220, 230), вбачається здійснення 04 серпня 2016 року переказу грошових коштів у сумі 598,00 грн., платник ОСОБА_1 .

Судом оглянуто фотознімки (т. 1 а.с. 219, 229), надані ОСОБА_2 на підтвердження доводів щодо відсутності з її боку перешкод до спілкування родичів відповідача із дитиною ОСОБА_3 .

Відповідач у справі ОСОБА_1 (т.1 а.с. 174-176) згідно довідки Неданчицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області за № 06-01/22 від 15 січня 2020 року (т.1 а.с. 72) відповідно до реєстраційних обліків сільської ради знявся з реєстрації 05 липня 2018 року у зв`язку з вибуттям в АДРЕСА_4 .

У період 2019-2020 р.р. відповідач ОСОБА_1 працював за кордоном, на підтвердження чого надав до суду копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, візи, трудового договору, запрошення на працю (т.1 а.с. 132, 132 зворот, 134, 190-191, 192).

До матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 долучено копії квитанцій АТ «Укрпошта» про відправлення поштових переказів на адресу ОСОБА_2 : - від 16 квітня 2020 року на суму 6394,50 грн.; - від 28 травня 2020 року на суму 3045,00 грн.; - від 18 липня 2020 року на суму 1530,00 грн.; - від 28 серпня 2020 року на суму 1632,00 грн; - від 30 вересня 2020 року на суму 1632,00 грн. (т.1 а.с. 177).

Судом досліджено надані відповідачем роздруковані фотознімки із зображенням його із сином, датовані 28 лютого, 31 травня, 09 червня 2012 року (т.1 а.с. 178).

З висновку Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації за № 104-881 від 03 лютого 2021 року (т.2 а.с. 15) вбачається, що органом опіки та піклування за результатами вивчення наданих документів встановлено наступне. Дитина ОСОБА_3 народився у зареєстрованому шлюбі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Шлюб між батьками розірвано рішенням Славутицького міського суду Київської області від 12 червня 2013 року. Дитина проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 09 грудня 2020 ркоу, складеного службою у справах дітей та сім`ї у квартирі створені належні умови для проживання, навчання та відпочинку дитини. З довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району відомо, що за дитиною доглядає мати та вітчим. Батько станом здоров`я дитини не цікавився. За інформацією дошкільного навчального закладу № 668, НВК «Школа І-ІІ ступенів - ліцей № 240 «Соціум», відомо, що вихованням хлопця займаються мати та вітчим. Біологічного батька дитини жодного разу в садочку та в школі не бачили, успіхами дитини не цікавився. Згідно довідки практичного психолога відомо, що ОСОБА_3 вважає за свого батька вітчима ОСОБА_4 . Біологічного батька він не знає. До суду надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що він заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Повідомив, що не бачився з дитиною з 2014 року, з вини матері дитини, оскільки вона з дитиною переїхала до міста Києва, адресу проживання не повідомила. На телефонні дзвінки відповідала періодично. Надав копії квитанції про переказ коштів за декілька місяців 2020 року. Батько ОСОБА_1 до служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, з приводу усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не звертався.

На засіданні комісії з питань захисту дитини були присутні обоє батьки. Батько повідомив, що з 2013 року з сином не бачився, оскільки не знав місця його проживання. Аліменти на утримання ОСОБА_3 він сплачує, у майбутньому, за допомогою психологів, має намір налагодити з ним контакт. Мати повідомила, що хлопчик батька не пам`ятає, вважає «батьком» вітчима, який має на меті усиновити його. Вона зазначила, що родичі батька з ОСОБА_3 спілкуються і знають місце його проживання, а батько навіть не телефонує аби зустрітись.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 164, 165 СК України, рішенням комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 28 січня 2021 року № 01), Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с. 15).

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Приймаючи до уваги викладене у відповідності до ч.6 ст.19 СК України суд не погоджується і не приймає до уваги висновок Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації за № 104-881 від 03 лютого 2021 року (т.2 а.с. 15) через його недостатню необґрунтованість, оскільки зміст цього документу містить лише викладення встановлених обставин за результатами наданих батьками дитини документів і пояснень і взагалі не містить будь-якого обґрунтування та мотивування прийнятого рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина.

Будь-яких інших пояснень по суті справи від представника третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації до суду не надходило.

Як вбачається з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частинами 1-4 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовного його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2011 року народження, позивач ОСОБА_2 посилалася, зокрема на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню по дитини; не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання; не забезпечує дитині необхідне харчування, медичний догляд, жодного разу не займався питанням медичного огляду, лікування дитини; поведінка відповідача негативно впливає на моральний, психічний та фізичний розвиток дитини; відповідач діє всупереч інтересів дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, неохідному для її нормального самоусвідомлення.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові у цивільній справі № 645/920/19 від 18 лютого 2021 року.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини даної цивільної справи, враховує, що позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, і тому необхідно виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати внаслідок позбавлення батька батьківських прав.

Приймаючи до уваги викладене, суд доходить висновку, що в даному випадку факт ухилення відповідача ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, наявність винної поведінки останнього не знайшов свого підтвердження у ході судового розгляду. У судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу батьків ОСОБА_3 , 2011 року народження, із матір`ю переїхав до м. Києва для постійного проживання, проживає за іншою, ніж місце реєстрації, адресою. За місцем фактичного мешкання у м. Києві ОСОБА_3 відвідував дошкільні навчальні заклади, отримував медичну допомогу, у теперішній час є учнем НВК «Школа І-ІІ ступенів - ліцей «Управлінські технології» № 240 «Соціум» Оболонського району м. Києва. На думку суду, відомості наданих стороною позивача довідок дошкільних навчальних закладів (т.1 а.с. 24, 218 зворот, 228), характеристики учня від 22 травня 2019 року (т.1 а.с. 27), довідок НВК «Школа І-ІІ ступенів - ліцей «Управлінські технології» № 240 «Соціум» Оболонського району м. Києва (т.1 а.с. 25), практичного психолога (т.1 а.с. 29), КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району м. Києва від 24 липня 2019 року (т.1 а.с. 28) щодо прийняття участі у вихованні дитини, догляді за нею з боку матері, вітчима, з якими проживає ОСОБА_3 , та відсутності фактів звернень до вказаних закладів відповідача ОСОБА_1 , який проживає в іншому ніж дитина населеному пункті та області, не доводять беззаперечно факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Доводи відповідача про спроби спілкування із сином, поздоровлення дитини із днем народження, надання матеріальної допомоги на утримання сина шляхом грошових переказів на ім`я матері, узгоджуються із показами свідка у судовому засіданні, підтверджуються копіями квитанцій АТ «Укрпошта» за квітень-вересень 2020 року (т.1 а.с. 177). Факт переказу грошових коштів у день народження дитини - 04 серпня 2016 року знайшов своє підтвердження за наданою позивачем ОСОБА_2 роздруківкою банківського рахунку (т. 1 а.с. 220, 230), тощо.

Суд зауважує, що у тому випадку має місце небайдуже ставлення відповідача ОСОБА_1 до дитини, відповідач у теперішній час виявляє цікавість до долі сина, бажає налагодити із ним контакт, при необхідності за допомогою психолога, має намір спілкуватися із дитиною та приймати участь в його житті та вихованні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року).

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При вирішенні такої категорії спорів слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 6 цієї ж статі - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно, предметом доказування у даній справі є факти, які обґрунтовують зокрема наявність вини в діях батька та того факту, що змінити його поведінку по відношенню до своєї дитини взагалі неможливо, які мають бути встановленні при ухвалені судового рішення у справі.

З урахуванням наведених положень законодавства та встановлених при розгляді цієї справи фактичних обставин, суд вважає, що сукупності доказів, наданих на підтвердження позовних вимог у справі, недостатньо для висновку про застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження обставин, на які позивач ОСОБА_2 посилається як на підставу заявленого позову, які б підтверджували, що відповідач умисно та злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що спілкування ОСОБА_3 з відповідачем ОСОБА_1 , поведінка відповідача приносить дитині шкоду, є небезпечною чи шкідливою для його здоров`я чи має негативний вплив на його розвиток, фізичний чи емоційний стан.

Приймаючи до уваги наведене вище, суд доходить висновку про відсутність підстав до задоволення даного позову про позбавлення відповідача батьківських прав.

З урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з сином та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 про позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності зі ст.. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, слід покласти на позивача у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_1 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ), треті особи - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області (адреса місцезнаходження: 07101, Київська область, Вишгородський район, м. Славитуч, пл.. Центральна, 7; ), Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (адреса місцезнаходження: 04205, м. Київ, вул.. Маршала Тимошенка, 16; ), про позбавлення батьківських прав, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 02 березня 2021 року. Повний текст рішення суду виготовлений 11 березня 2021 року.

Суддя :