СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20866/19

пр. № 2-о/759/19/21

24 лютого 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Коваль О.А. при секретарі Проневич В.В. за участю заявника ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення та визнання факту проживання, починаючи з 15.02.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 . Заяву обґрунтовано тим, що 13.04.2016 року було укладено шлюб між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2019 року заборонено ОСОБА_2 чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та встановлено вільний графік побачень батька з донькою у присутності матері. На виконання ухвали суду державний виконавець Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 30.05.2019 року відкрила виконавче провадження, оскільки на момент відкриття провадження по цивільній справі у Святошинському районному суді м. Києва ОСОБА_2 була зареєстрована в Святошинському районному суді м. Києва. Але у зв`язку з новим місцем реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , виконавче провадження було передано до Солом`янського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. На підставі заяви ОСОБА_2 державний виконавець Солом`янського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві передав виконавче провадження до Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області, оскільки ОСОБА_2 вказала своє місце проживання у АДРЕСА_2 . Заявник вважає, що ОСОБА_2 навмисно утруднює примусове виконання судового рішення, оскільки насправді проживає в м. Києві в квартирі АДРЕСА_1 , власником якої вона є, також ОСОБА_2 знаходиться на очній формі навчання в аспірантурі НМУ ім. Богомольця, який знаходиться в м. Києві та працює в лікарні «Універсальна клініка «Оберіг», яка також знаходиться в м. Києві. Встановлення юридичного факту проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 забезпечить належне та безперешкодне виконання судового рішення щодо графіку побачень батька з дитиною та унеможливить маніпуляції матері дитини стосовно місця її проживання для ухилення від виконання судового рішення.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2019 року відкрито провадження у справі.

Адвокат заінтересованої особи направив до суду письмові пояснення, в яких заяву вважає необґрунтованою та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_2 , просить в задоволенні заяви відмовити. Обгрунтовує свої заперечення тим, що з 08.07.2019 року ОСОБА_2 зареєструвала місце свого проживання в АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою в її паспорті, і фактично проживає за цією адресою разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявнику було відомо про фактичне місце проживання ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 у період з 2018-2019 роки, про що свідчать факти, встановлені рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.08.2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису. Даним рішенням встановлено наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 та покладено на нього заходи обмежувального припису, зокрема, заборонено ОСОБА_1 протягом 6 місяців наближатися на 100м. до місця реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 або місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Наявність у ОСОБА_2 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 не свідчить про факт проживання її там з 15.02.2019 року. Крім того, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2019 року, якою заборонено ОСОБА_2 чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та встановлено вільний графік побачень батька з донькою у присутності матері, на яку посилається ОСОБА_1 у своїй заяві, скасована Київським апеляційним судом від 05.08.2019 року. Крім того, ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачений перелік фактів, що мають юридичне значення. Вимога ОСОБА_1 про визнання факту проживання іншої особи за певною адресою не входить до переліку юридичних фактів, а тому такий факт не може бути встановлений судовим рішенням.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свою заяву підтримав, просив для забезпечення належного та безперешкодного виконання судового рішення щодо графіку побачень батька з дитиною встановити та визнати факт проживання, починаючи з 15.02.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення заявника, взявши до уваги письмові пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст. 79 ЦПК України) .

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа може мати кілька місць проживання (ч.6 ст. 29 ЦК України).

Згідно ст. 2 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" свобода пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом;

вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_2 з 08.07.2019 року її зареєстрованим місцем проживання значиться АДРЕСА_2 , тоді як заявник в судовому порядку просить встновити та визнати факт про фактичне місце проживання з 15.02.2019 року ОСОБА_2 в м.Києві за адресою: АДРЕСА_1 , що враховуючи вище вказані норми законодавства та враховуючи Правила реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року за № 207 не підлягає встановленю у судовому порядку. Посилання заявника на мету необхідності встановлення заявленого ним факту, як юридично значимого, на неможливість виконання рішення суду, оцінюються судом критично, оскільки порядок, правила, щодо виконання судових рішень передбачено відповідним Законом, зокрема ЗУ "Про виконавче провадження", а тому такі не можуть бути змінені, тощо за рахунок іншого рішення, зокрема про встановлення певного факту. Крім того, суд враховує, що те рішення суду на необхідність виконання якого зазначає заявник, було скасоване Київським апеляційним судом 05.08.2019 року.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання фізичної особи, залишити без задоволення. Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Рішення суду на бирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя Коваль О.А.