Справа № 758/7224/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Карпишиній К.С.,

за участю: представника відповідача - адвоката Шкварка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гаврилова Ольга Василівна, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить: 1) визнати недійсним заповіт від 04.12.2017 року, складений ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гавриловою О.В.; 2) стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100 000,0 грн.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу від 04.06.2018 р. вищевказаний позов був переданий в провадження судді Супрун Г.Б.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 30.08.2018 р. матеріали вищевказаного позову були передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

Ухвалою від 01.01.2018 р. вищевказаний позов був залишений без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 30.01.2019 р. (після усунення позивачем недоліків) з призначенням розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Представником відповідача був поданий відзив, в якому сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

В підготовчому засіданні 06.02.2020 р. протокольною ухвалою до участі в справі як треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмету спору залучені: за клопотанням представника відповідача - ОСОБА_3 , за заявою про вступ у справу - приватний нотаріус КМНО Гаврилова О.В.

В підготовчому засіданні 01.09.2020 р. закрито підготовче провадження з призначенням судового розгляду справи.

В судове засідання представник позивача повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, після закінчення судового засідання була отримана заява про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав за необхідне залишити вищевказаний позов без розгляду в зв`язку з повторною неявкою в судове засідання сторони позивача.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Водночас положення пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв`язку із положенням статі 223 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина 5 статті 223 ЦПК України).

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина 5 статті 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з таким самим позовом (частина 2 статті 257 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду в разі неможливості розгляду справи за відсутності позивача.

Відповідно до ст.2 ч.1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №310/12817/13 від 22 травня 2019 року, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (постанова Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 359/7882/19).

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача - адвокат Пріщенко С.С. (ордер № 1082412 від 25.01.2021 р.), будучи у встановленому законом порядку (під розписку) повідомленим про час та місце розгляду справи на 10.08.2021 р., в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, судове засідання на підставі ст.223 ч.2 п.2 ЦПК України було перепризначено на 30.11.2021 р. о 10.15 год. При цьому другий представник позивача - адвокат Лисенко Я.О. (ордер КВ № 292406 від 02.04.2018 р.) також був повідомленим під розписку на вказану дату судового засідання, але також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

В судове засідання, призначене на 10.15 год. 30.11.2021 р., представник позивача - адвокат Пріщенко С.С., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (під розписку), не з`явився, подав електронною поштою заяву про відкладення розгляду справи, що надійшла до суду в цей же час, але була передана головуючому судді після закінчення судового засідання, в якій представник зазначає поважну причину, але не підтверджує її відповідними доказами. При цьому в даній заяві міститься лише клопотання про вирішення питання про призначення експертизи без його участі, а клопотання про розгляд самої справи за відсутності позивача ця заява не містить. Між тим, першим реченням у своїй заяві представник позивача просить відкласти розгляд справи.

Крім того, суд повідомляв про цю дату та час судового засідання і іншого представника позивача - адвоката Лисенка Я.О., але судова повістка, яка надіслана за вказаною адвокатом Лисенком Я.О., повернулась без вручення з відміткою поштового відділення про відсутність адресата за вказаною адресою). Іншої адреси, ніж та, що була зазначена останнім та на яку надсилалась повістка, матеріали справи не містять. При цьому представник позивача - адвокат Лисенко Я.О. міг самостійно бути обізнаним про час та дату судового засідання, яке відбулось 30.11.2021 р., оскільки така інформація є відкритою для учасників справи та міститься на сайті судової влади України, про що зазначено в ухвалі про відкриття провадження у справі, яку отримувала сторона позивача та електронна копія якої міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, там адвокат Лисенко Я.О., як представник позивача, повинен був сам цікавитись датою та часом судового засідання. Тим самим, представник позивача - адвокат Лисенко Я.О., маючи об`єктивну можливість брати участь в судовому засіданні 30.11.2021 р., також повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав.

Відповідно до ст.130 ч.5 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Отже, позивач та/або його представники, будучи у встановленому законом порядку належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання 30.11.2021 р. не з`явились, що є повторністю (тобто двічі поспіль), заяву про розгляд справи за відсутності позивача не подавали, а заява представника позивача - адвоката Пріщенка С.С. про поважність причин не має правового значення при повторній неявці в судове засідання.

При цьому, в умовах зверхнадмірного навантаження на суд та очікуваннями учасниками справ судових засідань по 3-5 місяців, сторона позивача (сам позивач та 2 його представники), яка є найбільш зацікавленою в розгляд справи, не з`являється в судові засідання, подаючи заяви про відкладення розгляду справи, що суд розцінює як дії, спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.43 ч.2 п.2 ЦПК України позивач, як учасник справи, зобов`язаний сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Відповідно до ст.44 ч.1 ЦПК України позивач, як учасник судового процесу, повинен добросовісно користуватись процесуальними правами та не зловживати ними.

Відповідно до ст.131 ч.3 ЦПК України позивач, як учасник справи, зобов`язаний повідомляти суд про причини своєї неявки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на те, що позивач повторно не з`явився в судове засідання та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, суд дійшов висновку, що вищевказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку. А відтак, позивач має право повторно звернутись до суду в установленому законом порядку з вищевказаним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.257 ч.1 п.3, 258-260, 261, 279, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гаврилова Ольга Василівна, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяН. М. Ларіонова