Провадження №: 4-с/755/255/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

боржника ОСОБА_1

представника боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії Дніпровського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції,-

в с т а н о в и в:

Скаржник звернулась до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця в якій просила визнати дії державного виконавця Клименка Р.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 36793967 від 20 лютого 2013 року; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 36793967 від 20 лютого 2013 року; визнати незаконними дії державного виконавця Клименка Р.В. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження № 36793967; визнати незаконними дії державного виконавця Макаренка С.В. щодо прийняття акту опису й арешту майна від 26 травня 2014 року; скасувати акт опису й арешту майна від 26 травня 2014 року у виконавчому провадженні № 36793967; визнати недійсною оцінку майна, визначену у звіті про оцінку квартири АДРЕСА_1 ; визнати дії державного виконавця Гусєвої Я.А. щодо передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 .

Вимоги скарги мотивовані тим, що скаржник не була повідомлена про відкриття виконавчого провадження № 36793967, жодних документів виконавчого провадження від виконавчої служби їй не надходило. Як зазначає скаржник, у вказаному виконавчому провадженні виконавчі дії здійснювалися з порушенням законодавства, за їх наслідками державні виконавці приймали незаконні рішення, що призвело до порушення прав та законних інтересів скаржника.

Скаржник та її представник в судовому засіданні скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити з підстав зазначених в скарзі.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Витребувано у Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 36793967.

26 січня 2021 року на виконання ухвали суду від 23 жовтня 2020 року надійшли затребувані документи з Дніпровського РВ ДВС ц м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), а саме належним чином завірена копія матеріалів виконавчого провадження № 36793967.

Суд, заслухавши пояснення скаржника та представника скаржника, дослідивши матеріали виконавчого провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 24 грудня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 1/2604/449/2012 відносно ОСОБА_1 за яким визначено останній покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 6 років з конфіскацією всього майна, яка є її власністю.

11 січня 2013 року державним виконавцем було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 606-XIV).

В подальшому, 20 лютого 2013 року державним виконавцем Клименко Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 36793967 з примусового виконання виконавчого листа № 1/2604/449/2012 виданого 24 грудня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва.

Скаржник в своїй скарзі зокрема просить визнати дії державного виконавця Клименка Р.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та скасувати дану постанову та визнати дії державного виконавця в частині не повідомлення скаржника про відкриття такого провадження з підстав того, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону № 606-XIV та повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання даний закон не передбачав можливості.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" (1999 року, в редакції чинній в період з лютого 2013 року) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: зокрема: виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону № 606-XIV, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" (1999 року, в редакції чинній в період з лютого 2013 року), у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. ст. 129, 129-1 Конституції України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Також, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналізуючи норми Закону № 606-XIV слід зазначити, що відсутність у виконавчому документі зазначеного ідентифікаційного коду боржника не є безумовною підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Зокрема, як вбачається з виконавчого листа № 1/2604/449/2012 виданого 24 грудня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва останній був пред`явлений до виконання у встановлені законом строки та інших будь-яких інших підставі для відмови у відкритті виконавчого провадження не були встановлені. Таким чином, дії державного виконавця Клименка Р.В. щодо винесення постанови були законними та останній діяв в рамках визначених чинним законодавством на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Натомість, відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів виносить постанову про відкриття виконавчого документу. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 36793967, головним державним виконавцем відділу ДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Клименко Р.В. було направлено боржнику ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження від 20 лютого 2013 року для виконання та відома, що підтверджується супровідним листом від 20 лютого 2013 року № 276/13.

Однак, державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Дана позиція узгоджується з Постановою Верховного суду від 31 липня 2019 року по справі 554/13475/15-ц.

Однак з матеріалів справи та виконавчого провадження не вбачається, що боржник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 20 лютого 2013 року, оскільки ні реєстру рекомендованих відправок, ні зворотного повідомлення в матеріалах виконавчого провадження № 36793967 немає.

Таким чином, дії державного виконавця Клименка Р.В. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження є незаконними.

Також, скаржник в своїй скарзі просить визнати дії державного виконавця Макаренка С.В. щодо прийняття акту опису й арешту майна від 26 травня 2014 року та скасувати такий акт з підстав того, що такий акт був складений з чисельними порушеннями та не відповідав вимогам Закону та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Так, в ході виконавчого провадження держаним виконавцем було встановлено, що на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 , а також 1/6 частина квартири АДРЕСА_2 та Ѕ частина земельної ділянки 0.053 га, що знаходиться в с/т «Ветеран», Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві Науменко І.І. накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Державним виконавцем Макаренко С.В. неодноразово складалися акти про неможливість проведення опису майна боржника у зв`язку з тим. що на місці нікого не було та виявити ОСОБА_1 не вдалося можливим.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону «Про виконавче провадження» №606-XIV, про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

На час складання акту опису та арешту майна діяла Інструкція про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5.

Згідно розділу 5.6 Інструкції, арешт майна полягає у проведенні його опису,

оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - в

обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника

та передачі на зберігання іншим особам. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Арешт застосовується: для виконання рішення про конфіскацію майна боржника.

Також, відповідно до п. 5.6.6. Інструкції, При проведенні виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника державний виконавець складає акт опису й арешту. Перший примірник акта опису й арешту майна складається з використанням бланка документів виконавчого провадження, для інших примірників використовуються бланки для копій документів виконавчого провадження. В акті опису і арешту повинні бути вказані: час і місце складання акта; назва органу державної виконавчої служби, в якому працює

державний виконавець, а також прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця та осіб, що були присутні при складанні акта із зазначенням їх процесуального стану; назва органу чи посадової особи, якими виданий виконавчий документ, що підлягає виконанню, його резолютивна частина; назва стягувача та боржника; назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються державним виконавцем, учасниками акта опису й опечатуються печаткою відповідного органу державної виконавчої служби; оцінка кожного внесеного в акт предмета і загальна вартість усього майна; якщо проводилось опечатування предмета - які предмети,

приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; строк, після закінчення якого майно може бути передане для реалізаці ї; назва особи, якій передане майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її адреса; відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та матеріальну відповідальність за його розтрату, відчуження, утаювання або підміну; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при опису і розпорядження за ним державного виконавця.

Так, п. 5.6.9 вище вказаної Інструкції передбачено, що відсутність боржника не може бути перешкодою для проведення опису майна. У таких випадках опис майна громадян здійснюється в присутності його представника, одного з повнолітніх членів сім`ї боржника, а за їх відсутності - за участю представника житлово-експлуатаційної організації або представника органів державної влади та місцевого самоврядування (при цьому

державний виконавець зобов`язаний не пізніше наступного дня направити копію акта опису й арешту майна боржнику). Опис майна боржника - юридичної особи здійснюється у присутності представника боржника.

З вище зазначеного слідує, що форма акту опису та арешту майна була затверджена Інструкцією від 15 грудня 1999 року та мала містити ряд обов`язкових реквізитів.

З оскаржуваного акту опису та майна від 26 травня 2014 року встановлено, що в акті не вказаний номер квартири та відсутнє зазначене місце складання такого акту, що свідчить про те, що державний виконавець Макаренко С.В. не дотримався чітко визначених відомостей щодо того, що має бути зазначено в акті.

Крім того, з акту також вбачається, що скаржник чи його представник не були присутні під час проведення опису та арешту майна, однак дана обставина не є перешкодою для проведення такого опису. Однак, в даному випадку опис майна мав бути проведений в присутності його представника, одного з повнолітніх членів сім`ї боржника, а за їх відсутності - за участю представника житлово-експлуатаційної організації або представника органів державної влади та місцевого самоврядування (при цьому державний виконавець зобов`язаний не пізніше наступного дня направити копію акта опису й арешту майна боржнику). Дана норма передбачена законодавством, державним виконавцем Макаренком С.В. не була дотримала. Відсутність зазначених осіб прямо вказує на порушення встановленої норми та те, що даний акт складений з порушенням та має бути скасований.

Щодо визнання незаконний дій державного виконавця Макаренка С.В. щодо прийняття акту опису й арешту майна від 26 травня 2014 року слід зазначити. що до кола повноважень державного виконавця входить складати відповідний акт. Тому неправомірних дій щодо прийняття оспорюваного акту судом під час слухання справи встановлено не було у зв`язку з чим, дана вимога задоволенню не підлягає.

Також, скаржник просила визнати недійсною оцінку майна, а саме квартир АДРЕСА_1 та визнати дії державного виконавця Гусєвої Я.А. щодо передачі такої квартири на реалізацію зазнаючи про те, що державним виконавцем не було ознайомлено скаржника зі звітом про оцінку вартості арештованої квартири та опис та арешт квартири здійснювався незаконно.

Частиною першою ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини першої ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Державними виконавцями Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві неодноразово виносились постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, в кінцевому результаті 28 червня 2019 року старшим державним виконавцем Гусєвою Я.А. було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні якою було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП «Приватна експерта служба» в особі директора Душинського Є.І. для надання експертної оцінки майна описаного згідно постанови від 10 травня 2019 року.

Частиною 1-5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

За результатами виконання постанови від 28 червня 2019 року, 15 серпня 2019 року було виготовлено звіт про оцінку квартири АДРЕСА_3 . Вартість об`єкта оцінки, на дату оцінки, становила 490 600,00 гривень.

Відповідно до пунктів 1,6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів

України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом

Міністрів України або Фондом державного майна України.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Згідно з приписами п. 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки. Також у пункті 51 Національного стандарту №1 передбачено, що після укладення договору проводиться ознайомлення з об`єктом оцінки.

Ознайомлення з об`єктом оцінки полягає у дослідженні оцінювачем вихідних даних і іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та у особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки.

Статтею 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах,

Отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Відповідно до вказаних норм ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього є обов`язковою умовою його оцінки, забезпечити такий доступ зобов`язаний державний виконавець. Зазначений висновок відповідає практиці Верховного Суду, зокрема, постанові від 16.12.2019 р. у справі № 211/2171/15-ц.

Натомість державний виконавець не забезпечив доступ суб`єкта оціночної діяльності до квартири, оцінювачем ОСОБА_3 огляд Квартири проведений не був про що зазначено на сторінці 9 Звіту.

Без огляду квартири у суб`єкта оціночної діяльності не було правових підстав для проведення оцінки та складання Звіту. Однак, всупереч вимогам положень Національного стандарту №1 суб`єктом оцінки був складений Звіт, який був використаний державним виконавцем для визначення вартості Квартири.

Отже, визначення вартості майна Скаржника проведено з порушенням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту №1, що вплинуло на достовірність оцінки.

Відповідно до пункту 3 Національного стандарту №1 оцінка майна проведена на основі необґрунтованих припущень є неякісною (недостовірною) оцінкою.

Таким чином, вказаний звіт про оцінку квартири АДРЕСА_1 має бути визнаний недійсним у зв`язку з ти, що він був складений з урахуванням значних порушень та зазначена вартість квартири значно занижена виходячи із середньої ринкової вартості подібних квартир.

Також, виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

02 вересня 2019 року ДВС було скеровано на адресу ДП «Сетам» заявку та пакет документів щодо передачі майна на реалізацію, а саме квартири АДРЕСА_1 . Крім того, зі змісту заяви вбачається, що 19 серпня 2019 року державний виконавець нібито ознайомив боржника та стягувача з експертним висновком рекомендованою кореспонденцією.

Відповідно до пункту 3 Розділу II «Передача майна на реалізацію» Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016р. № 2831/5 виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомленні сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 розділу II «Передача майна на реалізацію».

Тобто державний виконавець мала право готувати проект заявки на реалізацію квартири та приймати рішення про передачу Квартири на реалізацію лише після ознайомлення боржника з результатами оцінки квартири. Однак всупереч вказаній нормі права державний виконавець прийняла рішення про передачу Квартири на реалізацію та підготувала заявку без ознайомлення скаржника з результатами визначення вартості квартири.

Таким чином, державний виконавець не дотрималась вимог законодавства та не повідомила ні стягувача, ні боржника про результати оцінки вартості квартири, оскільки матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення такого звіту, не говорячи вже про наявність доказів про реальне ознайомлення із даним звітом.

Крім того, в постанові від 28 червня 2019 року зазначено, що оцінка має бути надана згідно майна описаного у постанові від 10 травня 2019 року, а в заявці на реалізацію арештованого рухомого майна на електронних торгах вказано про постанову про опис та арешт майна від 26 травня 2014 року. Таким чином, суду є незрозумілим, яке саме майно та згідно якої ж все таки постанови було складено звіт про оцінку його вартості.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволені скарги.

Підсумовуючи вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця частково, а саме визнати незаконними дії державного виконавця Клименка Р.В. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження № 36793967; скасувати акт опису й арешту майна від 26 травня 2014 року у виконавчому провадженні № 36793967; визнати недійсною оцінку майна, визначену у звіті про оцінку квартири АДРЕСА_1 ; визнати дії державного виконавця Гусєвої Я.А. щодо передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , оскільки судом було встановлено, що державним виконавцем не було повідомлено боржника про відкриття виконавчого провадження у належним спосіб. Наявність супровідного листа не підтверджує того факту, що боржник усвідомлена про наявність відкритого виконавчого провадження. Також, акт опиту та арешту майна від 26 травня 2014 року був складений зі значними порушеннями, а саме не містив всіх необхідних відомостей передбачених Інструкцією ( на час складення оскаржуваного акту), крім того такий акт був складений у відсутність осіб обов`язковість яких чітко передбачена законодавством на той час. Відповідно в подальшому, судом було встановлено, що під час визначення вартості квартири експертом не було в повній мірі досліджено об`єкт нерухомості, а саме не було здійснено внутрішнього огляду, не було допущено до квартири, що призвело до встановлення значно заниженої вартості такої квартири. Та в кінцевому результаті, державним виконавцем не було повідомлено боржника про визначену вартість квартири згідно надано звіту, чим фактично було позбавлено можливості ОСОБА_1 на оскарження такої оцінки та можливо проведення іншого експертного дослідження.

Щодо інших вимог скарги, то суд не знайшов підстав в їх задоволенні, оскільки ні з матеріалів виконавчого провадження № 36793967, ні скаржником не було надано доказів неправомірних дій державних виконавців та не встановлено порушень з боку виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та як наслідок скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 20 лютого 2013 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Дніпровського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково.

Визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименка Р.В. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження № 36793967.

Скасувати акт опису й арешту майна від 26 травня 2014 року у виконавчому провадженні № 36793967.

Визнати недійсною оцінку майна, визначену у звіті про оцінку квартири АДРЕСА_1 , проведено суб`єктом оціночної діяльності ТОВ» Експертна служба України» від 25.08.2019 року у межах процедури виконавчого провадження № 36793967.

Визнати дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєвої Я.А. щодо передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_4 незаконними.

В решті скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09 березня 2021 року.

Суддя Н.О. Яровенко