САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/751/21
Провадження №2/726/221/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., при секретарі Осипчук Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталя Володимирівна, третіх осіб, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Служби у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання недійсним договору, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію речових прав,-

ВСТАНОВИВ :

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталя Володимирівна про визнання недійсним договору, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію речових прав.

В позові посилається на те, що 03 липня 2006 р. між ПАТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк» (надалі - Банк/Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (надалі - Позивачка/Позичальник) було укладено Кредитний договір (надалі - Кредитний договір).

З метою забезпечення основного зобов`язання 03 липня 2006 р. між Банком/Іпотекодержателем, з однієї сторони та іпотекодавцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір № 554(надалі Договір іпотеки), який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В за реєстровим № 891, відповідно до якого в іпотеку Банку передано квартиру АДРЕСА_1 .

В січні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Садгірского районного суду м. Чернівці з позовом про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 14 494,29 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 318 847,78 грн.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 12.09.2017 року у цивільній справі № 726/45/16-ц позов Банку було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за Кредитним договором станом на 01.05.2016 рік у розмірі 8199,21 доларів США, що в еквіваленті становить 206456,10 грн., яка складається з: суми простроченної заборгованості за кредитом (станом на 1.05.2016 р.) 3965,09 доларів США, що в еквіваленті становить 99866,84 грн.; сума заборгованості за відсотками 2 356,76 доларів США, що в еквіваленті становить 59 358,40 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення кредиту 1 331,05 доларів США, що в еквіваленті становить 33 524,45 грн.; суми пені за несвоєчасне повернення відсотків 546,31 доларів США, що в еквіваленті становить 13 759,73 грн. Також вказаним судовим рішенням було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку судовий збір у розмірі 3096,84 грн.

Коім цього позивачка в позові зазначає, що після вказаного судового розгляду не отримувала жодних повідомлень від Іпотекодержателя, які б стосувалися вимог про виконання основного зобов`язання, повідомлень щодо оцінки предмета іпотеки та набуття Банком предмета іпотеки у власність. З інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно Позивачка довідалася, що 21 квітня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на належне Позивачці та майновим поручителям/іпотекодавцям/ нерухоме майно(квартира), а саме: - рішення індексний номер 57782106 від 21.04.2021 року «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», відповідно до якого за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою для державної реєстрації був дублікат договору іпотеки № 275 від 16.06.2020 р. Зазначає, що банк не повідомляв іпотекодавців, зокрема і позивачку про оцінку предмета іпотеки та не повідомляв вартість предмета іпотеки, за якою іпотекодержатель набуває його у власність.

Просить визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким Акціонерне товариство «Альфа-Банк» набуло право власності на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Також просить визнати протиправним і скасувати рішення індексний номер 57782106 від 21.04.2021 року "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень(з відкриттям розділу)" Акціонерне товариство «Альфа-Банк набуло право власності на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

22.06.2021 року від представника відповідача ОСОБА_9 надійшов відзив на позовну заяві, в якому зазначає, що 03.07.2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 89 із наступними змінами та доповненнями (Далі - Кредитний договір), за умовами якого позичальник отримала кредиту в розмірі 30 000,00 дол. США зі сплатою за користування кредитними коштами 13% річних та кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 29.12.2019 року.

У якості забезпечення виконання позичальником взятих на себе за Кредитним договором зобов`язань між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 03.07.2006 року було укладено Іпотечний договір № 68, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В., за реєстровим №1850 з наступними змінами та доповненнями (далі - Іпотечний договір), відповідно до п.1.1 якого Іпотекодавці передають в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно (надалі - предмет іпотеки): квартиру АДРЕСА_4 та належить іпотекодавцям на праві приватної власності.

Взяті за кредитним договором зобов`язання Кредитор виконав належним чином та у повному обсязі. Однак Позичальником умови кредитного договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту сплати процентів та штрафних санкцій.

У зв`язку із неналежним виконанням взятих за Кредитним договором зобов`язань, утворилась заборгованість, яка станом на 21.04.2021 року становила 40203.51 дол. США, з яких: 12 171,65 дол. США - заборгованість за кредитом; 9 576,65 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом; 18 455.21 дол. США - пеня.

Враховуючи наявний розмір простроченої заборгованості за кредитним договором, у кредитора виникло право вимоги, а у позичальника - обов`язок виконання зобов`язань за кредитним договором.

АТ «Альфа-Банк» з метою виконання вимог означених законодавчих актів надало державному реєстратору:

- повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушень) № 6180 від 22.07.2020 року які було направлено усім іпотекодавцям рекомендованими листами з повідомленням про вручення та описом вкладення 27.07.2020 року на адреси їх реєстрації та адресу знаходження предмету іпотеки, та які повернулись відправнику у зв`язку із відмовою адресатів від їх одержання;

- повторне повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушень) № 7458 від 23.10.2020 року які було направлено усім іпотекодавцям рекомендованими листами з повідомленням про вручення та описом вкладення 09.11.2020 року на адреси їх реєстрації та адресу знаходження предмету іпотеки, однак такі не були вручені у зв`язку із закінченням термінів їх зберігання;

- довідку від 21.04.2021 року про розмір заборгованості та зазначенням вартості іпотечного майна станом на 26.01.2021 року;

- висновок про вартість майна від 26.01.2021 року;

Тому, вважає, що державним реєстратором в повній відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було вчинено реєстраційні дії щодо переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, адже іпотекодержатель надав встановлені законом документи для такої реєстраційної дії, при цьому повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідають одразу двом пунктам порядку, адже перше відправлення повернулось у зв`язку із відмовою усіх адресатів від отримання а друге було направлено більш як через місяць після направлення першого.

Додатково зазначив, що відмова від одержання поштового відправлення свідчить про зловживання іпотекодавцями своїми правами в супереч ст. 13 ЦК України, і в той же час фактично свідчить про обізнаність адресатів про вимоги кредитора. Посилання позивачки, що начебто після винесення Садгірським районним судом м. Чернівці рішення про стягнення заборгованості від 12.09.2017 року по справі № 726/45/16-ц, кредитор не вправі був нараховувати відсотки за користування кредитними коштами (змінив строк кредитування) а тому сума заборгованості збільшена кредитором безпідставно, вважає необгрунтованими. Оскільки із змісту вказаного рішення суду, вбачається, що позивач не надав суду доказів направлення боржнику вимоги про дострокове погашення заборгованості, а тому суд стягнув тільки прострочену заборгованість, яка була станом на 16.09.2015 року.

Крім цього відповідач вважає, що позовна вимога про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя не підлягає задоволенню, оскільки безпосередньо договір між сторонами укладався в якості іпотечного застереження, тобто позивачу необхідно було звернутись з позовом про визнання недійсним або іпотечного договору, або відповідного пункту договору іпотеки що містить іпотечне застереження, однак така позовна не заявлена.

Таким чином позивач оскаржує договір який фактично між сторонами не укладався, на іпотечний договір що містить іпотечне застереження позивачем не оскаржується. Просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позову.

29.11.2021 року від представника позивача ОСОБА_11 надійшли додаткові письмові пояснення, в яких зазначає, що 21 квітня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на належне Позивачці та майновим поручителям/іпотекодавцям/ нерухоме майно(квартира), а саме: - рішення індексний номер 57782106 від 21.04.2021 року «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», відповідно до якого за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою для державної реєстрації був дублікат договору іпотеки № 275 від 16.06.2020 р. Вказане звернення стягнення було здійснено у зв`язку з порушенням зобов`язань Позивачки по поверненню кредиту за кредитним договором від 03 липня 2006 р., який був укладений нею та ПАТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк». Кредит був виданий у доларах США.

Зазаначає, що предметом іпотеки є квартира, яка була передана в іпотеку в якості забезпечення повернення кредиту в іноземній валюті, при цьому вона, як єдине житло, використовується як місце постійного проживання зокрема іпотекодавця, її загальна площа не перевищує 140 кв.м., а тому під час дії мораторію на неї не може бути звернуте стягнення в т.ч. і шляхом передачі прав власності банку в рахунок погашення заборгованості на підставі оскаржуваного рішення державного реєстратора. Мораторій згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» діє до 23-го вересня 2021 р. Як наслідок, оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав власності на предмет іпотеки - квартиру суперечить приписам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» щодо заборони звернення стягнення.

Наданий представником Банку висновок про вартість майна від 26.01.2021 року вказаних доводів не спростовує, оскільки із нього не вбачається, що замовником оцінки майна була уповноважена на це особа, у висновку відсутня дата огляду та докази того, що огляд предмета іпотеки здійснювався в натурі, не зазначено ким надавалися правовстановлюючі документи на предметі іпотеки для проведення оцінки майна, а саме, свідоцтво про право власності, тобто вона не була проведена на момент набуття права власності на майно, як того вимагає ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку», більше того вартість оцінки не доводилася до відома іпотекодавців, не повідомлялося, за якою вартістю іпотекодавець набуває предмет іпотеки у власність.

Отже, вважає, що все вище викладене додатково підтверджує обґрунтованість заявлених позовних вимог та спростовує доводи відповідача, які ним були викладені у відзиві на позов, та як наслідок, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівці від 17.05.2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі.

Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівці від 11.06.2021 року залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталя Володимирівна про визнання недійсним договору, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію речових прав, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_6 ), Службу у справах дітей Чернівецької міської ради ( м.Чернівці, Пл.Центральна, 9)

Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівці від 17.05.2021 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 16.07.2021 року ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівці від 17.05.2021 року змінено, викладено її резолютивну частину в редакції: «Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково. Заборонити Акціонерному товариству «Альфа-Банк» відчужувати квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101».

В судове засідання представник позивача не з`явився подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав які викладені в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях та просив їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідач не з`явився, подав заяву про те, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, з підстав які викладені у відзиві на позовну заяву.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15,16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Судом встановлено, що 03 липня 2006 р. між ПАТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір (надалі - Кредитний договір). З метою забезпечення основного зобов`язання 03 липня 2006 р. між Банком/Іпотекодержателем, з однієї сторони та іпотекодавцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір № 554(надалі Договір іпотеки), який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В за реєстровим № 891, відповідно до якого в іпотеку Банку передано квартиру АДРЕСА_1 .

Встановлено, що в січні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Садгірского районного суду м. Чернівці з позовом про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 14 494,29 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 318 847,78 грн. Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 12.09.2017 року у цивільній справі № 726/45/16-ц позов Банку було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за Кредитним договором станом на 01.05.2016 рік заборгованість у розмірі 8199,21 доларів США, що в еквіваленті становить 206456,10 грн., яка складається з: суми простроченної заборгованості за кредитом (станом на 1.05.2016 р.) 3965,09 доларів США, що в еквіваленті становить 99866,84 грн.; сума заборгованості за відсотками 2 356,76 доларів США, що в еквіваленті становить 59 358,40 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення кредиту 1 331,05 доларів США, що в еквіваленті становить 33 524,45 грн.; суми пені за несвоєчасне повернення відсотків 546,31 доларів США, що в еквіваленті становить 13 759,73 грн.

Судом встановлено, що кредитор взяті за кредитним договором зобов`язання виконав належним чином та у повному обсязі, позичальник умови кредитного договору не виконав, порушив строки повернення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій.

Щодо посилання позивачки, що після рішення Садгірського районного суду м. Чернівці про стягнення заборгованості від 12.09.2017 року по справі № 726/45/16-ц, кредитор не вправі був нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, а тому сума заборгованості збільшена кредитором безпідставно, суд вважає їх необгрунтованими. Оскільки із змісту вказаного рішення суду, вбачається, що суд стягнув тільки прострочену заборгованість, яка була станом на 16.09.2015 року.

У зв`язку із неналежним виконанням взятих за Кредитним договором зобов`язань, за позивачкою утворилась заборгованість, яка, згідно розрахунку відповідача станом на 21.04.2021 року становила 40203.51 дол. США, з яких: 12 171,65 дол. США - заборгованість за кредитом; 9 576,65 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом; 18 455.21 дол. США - пеня.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Наведені норми спрямовані на фактичне повідомлення боржника щоб надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Такі правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц (провадження № 14-501цс18), від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц (провадження № 14-661цс18), від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19).

АТ «Альфа-Банк» з метою виконання вимог означених законодавчих актів надало державному реєстратору:

- повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушень) № 6180 від 22.07.2020 року які було направлено усім іпотекодавцям рекомендованими листами з повідомленням про вручення та описом вкладення 27.07.2020 року на адреси їх реєстрації та адресу знаходження предмету іпотеки, та які повернулись відправнику у зв`язку із відмовою адресатів від їх одержання;

- повторне повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушень) № 7458 від 23.10.2020 року які було направлено усім іпотекодавцям рекомендованими листами з повідомленням про вручення та описом вкладення 09.11.2020 року на адреси їх реєстрації та адресу знаходження предмету іпотеки, однак такі не були вручені у зв`язку із закінченням термінів їх зберігання;

- довідку від 21.04.2021 року про розмір заборгованості та зазначенням вартості іпотечного майна станом на 26.01.2021 року;

- висновок про вартість майна від 26.01.2021 року;

На підставі зазначених документів державним реєстратором було вчинено реєстраційні дії щодо переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя.

Встановлено, що іпотекодержатель надав встановлені законом документи для такої реєстраційної дії, при цьому перше повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки повернулось у зв`язку із відмовою усіх адресатів від отримання, а друге повідомлення було направлено більш як через місяць після направлення першого, яке також повернулося за закінченням терміну зберігання.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 54 постанови від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) сформулювала висновок за яким належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (надалі - Правила).

Згідно пункту 114 Правил одержувач може відмовитися від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, про що на поштовому відправленні, бланку поштового переказу або повідомленні про надходження поштового відправлення, поштового переказу робиться відповідна позначка, яка засвідчується його підписом. Підпис представника юридичної особи, уповноваженого на одержання пошти, скріплюється печаткою (за наявності) цієї юридичної особи.

У разі коли одержувач відмовляється засвідчити своїм підписом факт відмови від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, такі поштове відправлення, поштовий переказ зберігаються в приміщенні об`єкта поштового зв`язку протягом установленого пунктом 116 цих Правил строку (крім рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка"), після закінчення якого - повертаються поштовим оператором за зворотною адресою.

Згідно пункту 116 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

Частиною першою статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

При цьому згідно з абз. 1 ч.1 ст. 22, п.п.1,14 ч.1 ст.27 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав провадиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.п.7,12 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року за № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

За змістом ст. 18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 року № 1127, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 57 Порядку № 1127 для державної реєстрації прав, що набуваються, змінюються або припиняються у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість набуття, зміни чи припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, абозасвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення;

3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк.

Отже, виходячи із аналізу вищезазначених норм законів та нормативно-правових актів, умов договору іпотеки, слід дійти висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває за умови надання до державного реєстратора відповідних документів.

Зазначеним Порядком визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства

Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки у силу зазначених норм матеріального права зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц, провадження № 14-2цс19).

Підтвердженням надіслання банком іпотекодавцю письмової вимоги щодо усунення виконання договору позики, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, є повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211.

З Інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна видно, що 21 квітня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на належне Позивачці та іншим майновим поручителям/іпотекодавцям/ нерухоме майно(квартира), а саме:рішення індексний номер 57782106 від 21.04.2021 року «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», відповідно до якого за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою для державної реєстрації був дублікат договору іпотеки № 275 від 16.06.2020 р.

Суд вважає, що зазначене рішення про державну реєстрацію права власності проведено у відповідності до вимог закону, а отже позовна вимога , щодо визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким останній набув право власності на предмет іпотеки - є необгрунтованною.

Щодо обраного позивачем способу захисту шляхом скасування рішення індексний № 57782106 в Державному реєстрі речових прав про проведену державну реєстрацію права власності іпотекодержателя суд зазначає наступне.

У частині другій статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній до 21.04.2021 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

За змістом зазначеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За змістом наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини 2 статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає, тому доводи Позивача про належність застосування саме такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати відновлення порушеного права судом відхиляються.

У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі №756/13679/16-ц (провадження №61-9961св20), 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, №922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі №278/3367/19 (провадження №61-13586св20).

З урахуванням істотної зміни з 16 січня 2020 року і на час розгляду судом справи матеріально-правового регулювання спірних реєстраційних відносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

При цьому, суд не знаходить підстав для застосування до спірних правовідносин положення Закону України ««Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на який посилався представник позивачки, оскільки у відповідності до п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 р. № 1381-IX дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який втратив чинність 21 квітня 2021 р.) була продовжена до 23 вересня 2021 р.

Згідно матеріалів справи, позивачка отримала кредит не на споживчі цілі, а на поточні потреби, що підтверджується п.1.2 договору кредиту. Отже посилання позивачки на приписи Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є безпідставними.

Відповідно до частин 1-2 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, покласти витрати на державу.

Керуючись ст.4,10,13,76,133,141, 247,259,263- 265,268,273,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Н.В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання недійсним договору, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію речових прав - відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті в даній справі постановою Чернівецького апеляційного суду від 16.07.2021 щодо заборони Акціонерному товариству «Альфа-Банк» відчужувати квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101 скасувати.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Л. В. Байцар