Справа № 466/8176/20 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/811/2649/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Ванівського О.М., Крайник Н.П.

при секретарі Ждан К.О.

з участю прокурора Панькевича Р.В., представника ГУНП у Львівській області Лазорко І.І., представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської обласної прокуратури на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна інтереси якої представляють: Львівської обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органу досудового розслідування, прокуратури та суду, -

В С Т А Н О В И В :

20.10.20. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Держави Україна інтереси якої представляють: Львівська обласна прокуратура, Головне управління національної поліції у Львівській області, Державна казначейська служба України та просить суд ухвалити рішення про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду в розмірі 245 000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 24 000 гривень, вирішити питання судових витрат.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 24 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 243000 (двісті сорок три тисячі гривень 00 коп.) на відшкодування моральної шкоди.

У решті у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

29.12.2020 представник позивача адвокат Живко О.Б. подала на адресу суду розрахунок розміру судових витрат, які підлягають відшкодуванню з відповідача у зв`язку з розглядом справи та просить суд вирішити питання стягнення витрат на правову допомогу.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 26 січня 2021 року стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5000 /п`ять тисяч/ гривень витрат на відшкодування правової допомоги з розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна інтереси якої представляють: Львівської обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органу досудового розслідування, прокуратури та суду.

Судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок гривень 00 копійок/ гривень компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Додаткове рішення суду в апеляційному порядку 20 липня 2021 року оскаржила Львівська обласна прокуратура.

Львівська обласна прокуратура вважає додаткове рішення незаконним. Зазначає, що прокуратура не була належним чином повідомлена про надходження розрахунку розміру судових витрат у зв`язку з розглядом цивільної справи, що унеможливило прокуратуру подати свої доводи та заперечення щодо поданого розрахунку, в зв`язку з чим, просить додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 26 січня 2021 року скасувати та відмовити в задоволенні заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Панькевича Р.В., представника ГУНП у Львівській області Лазорко І.І., представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга керівника Львівської обласної прокуратури - Войтенко А.Б. на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 26 січня 2021 року, не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В судовому засіданні 24.12.2020 адвокатом Живко О.Б. усно заявлено, що стороною позивача буде подана відповідна заява про розподіл судових витрат з остаточним розрахунком розміру судових витрат.

Ухвалюючи додаткове судове рішення про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5000 гривень витрат на відшкодування правової допомоги з розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна інтереси якої представляють: Львівської обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органу досудового розслідування, прокуратури та суду, суд першої інстанції вважав необхідним зменшити розмір заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу, щоб такий був співмірним, пропорційним та розумним в цілях покладення його на відповідача в сумі 5000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий розмір витрат на відшкодування правової допомоги з розгляду цивільної справи є співмірним, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно матеріалів справи, а саме: протоколів судових засідань, вбачається що адвокат Живко О.Б., будучи представником позивача, приймала участь у судових засідання 08.12.2020 та 24.12.2020 /а.с.79, 94/.

У відповідності до акту від 24.12.2020 приймання-передачі наданої правової допомоги загальна вартість наданих послуг становить 7000 гривень, з них: консультації та робота із збору доказів 1000 гривень, підготовка і подання позовної заяви з клопотаннями 4000 гривень, представництво інтересів позивача в суд 2000 гривень /а.с.104/.

Згідно долученої до матеріалів заяви квитанцій до прибуткового касового ордера №4,10 ОСОБА_1 оплачено 7000 гривень за послуги згідно договору від 07.07.2020 /а.с.103/.

Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв ст.143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати, прийшов до вмотивованого висновку, що витрати на підготовку і подання позовної заяви з клопотаннями / 4 год./ - 4000,00 грн., є такими, що не відповідають критерію розумності їх розміру, з огляду на те, що такі не є мінімально необхідними витратами, що підлягають покладенню на відповідача та не є неминучими при розгляді справи про відшкодування шкоди, з огляду на її предмет.

Окрім цього, колегія суддів не знаходиться підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу понесену позивачем, яка підлягає стягненню з відповідача.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та правильно визначив розмір витрат який підлягає стягненню в користь позивача на відшкодування правової допомоги з розгляду цивільної справи.

Доводи апеляційної скарги Львівської обласної прокуратури висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 26 січня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 26 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник