Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Миненко В.В.

за участі

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в поряду спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів та від сплати заборгованості по аліментам,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів та від сплати заборгованості по аліментам. Свої вимоги мотивував тим, що 19 жовтня 2012 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 11 вересня 2007 року малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з батьком та повністю перебуває на його утриманні. В теперішній час матеріальний стан позивача змінився, він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в місті Києві та отримує пенсію за віком. Малолітня дитина є інвалідом, що потребує несення додаткових витрат. У зв`язку з чим просить звільнити від сплати аліментів, починаючи з 10 липня 2012 року, та звільнити від сплати заборгованості по аліментам, що утворилася станом після 19 жовтня 2012 року на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що у квітні 2017 року відповідач вигнала зі свого дому їх спільного сина ОСОБА_5 , щоб він проживав за місцем реєстрації, тобто з позивачем. Позивач забрав особисті речі та підручники дитини. Через декілька місяців син повернувся проживати до матері. У суботу, 11 травня 2018 року, мати не дозволяла побачитися сину з батьком, тому малолітній син виплигнув з другого поверху, внаслідок чого зламав ногу. Під час проведення розслідування робітники поліції сказали, щоб позивач забрав сина. З тих пір дитина проживає разом з ним, однак відповідач не віддає позивачу грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю малолітньої дитини та аліменти. Декілька разів купувала канцелярські товари для школи. Позивач живе в однокімнатній квартирі.

Представник позивача підтримала позовні вимоги та пояснення позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Малолітній свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Сова Т.В. пояснив, що протягом п`яти років живе у батька ОСОБА_1 після того як його вигнала мати ОСОБА_3 у квітні 2017 року. Батько допоміг йому забрати особисті речі та підручники. Однак мати не віддає батькові грошову допомогу у зв`язку з його інвалідністю та аліменти, декілька разів купувала свідку в школу канцелярські товари. Після додаткових пояснень позивача малолітній свідок уточнив пояснення, що у 2017 році через декілька місяців повертався до матері, хоча речі залишалися у батька. 11 травня 2018 року мати не дозволяла вийти до батька, тому свідок змушений був плигнути з вікна другого поверху, внаслідок чого зламав ногу. Після цього робітники поліції сказали, щоб батько забрав сина до себе. З тих пір свідок живе у батька в однокімнатній квартирі, спить з ним на одному ліжку. Після школи виконувати домашнє завдання ходить до матері, іноді виконує домашні завданні у батька. Разом з матір`ю проживає його шістнадцятирічна сестра.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

19 жовтня 2012 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10.07.2012 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6).

Позивач просить звільнити від сплати аліментів, починаючи з 10 липня 2012 року, та звільнити від сплати заборгованості по аліментам, що утворилася станом після 19 жовтня 2012 року на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на погіршення матеріального стану та на проживання з ним малолітнього сина.

На підтвердження позовних вимог позивач надав суду довідку Управління праці та соціального захисту населення від 25 січня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 не перебуває на обліку та йому не призначено жодних видів допомоги (а.с.12), довідку Центру по нарахуванню та виплаті пенсій та допомоги про отримання відповідачем державної соціальної допомоги дітям-інвалідам (а.с.14), довідку-розрахунок Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва управління державної виконавчої служби заборгованості по аліментам за період з липня 2012 року (105-108, 109-112, 116-117, 118-119), інформацію Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві щодо відрахувань аліментів за постановою від 06 березня 2018 року ВП № 54852329 за період з 01 квітня 2018 року по 31 січня 2021 року (а.с.113-115).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ст. 188 Сімейного кодексу України батьки можуть бути звільненні від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Частиною 4 статті 273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналогічна вимога міститься у п.22 Постанови Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", де вказано, що суд за передбачених ст. 197 Сімейного кодексу України умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Положеннями частини другої статті 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати аліментів або заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність передбачених законом обставин.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2012 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За період з 10 липня 2012 року по 01 лютого 2021 року заборгованість позивача зі сплати аліментів на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить у розмірі 175 897,81 грн. (а.с. 118-119), а заборгованість позивача зі сплати аліментів на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 10 липня 2012 року по 01 лютого 2021 року становить - 175 897,81 грн. (а.с. 116-117).

Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених частиною другою статті 197 СК України та частиною другою статті 273 СК України для звільнення від сплати аліментів та заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з відповідачем.

Щодо звільнення від сплати аліментів та заборгованості за аліментами на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає таке.

Позивач на підтвердження позовних вимог надав суду довідку про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19), довідку про реєстрацію місця проживання позивача (а.с. 20), індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 (а.с.76-77), акти від 24-26 листопада 2020 року про проживання за адресою: АДРЕСА_1 разом з позивачем малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (78-80), довідку Спеціалізованої школи 1-Ш ступенів № 188 м. Києва з поглибленим вивченням російської мови про навчання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у п`ятому класі (а.с. 9).

Однак надані позивачем акти від 24-26 листопада 2020 року про проживання за адресою: АДРЕСА_1 разом з позивачем малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не містять періоду проживання.

Крім того, реєстрація малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання позивача не є доказом постійного проживання малолітньої дитини разом з батьком.

Довідка Спеціалізованої школи 1-Ш ступенів № 188 м. Києва з поглибленим вивченням російської мови про навчання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у п`ятому класі підтвердження спільного проживання дитини з батьком не містить.

Хоча позивач наполягав на постійному проживанні з ними малолітнього сина, доказів звернення до суду першої інстанції із позовом про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком позивачем не надано.

Твердження малолітнього свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про постійне проживання з батьком - позивачем по справі - протягом п`яти років спростовуються уточненими в судовому засіданні судом обставинами, відповідно до яких в цей період малолітній син повертався до матері, проживав декілька місяців з нею, та після чергової сварки з матір`ю робітники поліції запропонували батькові забрати дитину до себе, а в теперішній час після школи дитина ходить до матері вчити уроки.

Отже, судом не встановлено наявність передбачених законом підстав для звільнення позивача від сплати аліментів та заборгованості за аліментами на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів та від сплати заборгованості по аліментам.

Керуючись ст.ст. 188, 197, ч.2 ст. 273 Сімейного кодексу України, п. 22 постанови Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів та від сплати заборгованості по аліментам відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 березня 2021 року.

Суддя Н.Є.Арапіна