ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 612/104/20

провадження № 22-ц/818/3767/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря - Гармаш К.В.

учасники справи:

позивач : Публічне акціонерне товариство «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта»

відповідачі: Близнюківська селищна рада Близнюківського району Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» до Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 року, постановлене у складі судді Лобановської С.М. в залі суду в місті Харків,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ПАТ «НАСК «Оранта» звернулося до суду з позовною заявою до Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій просило витребувати будівлю АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння, а також стягнути судові витрати.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що 14 липня 1992 року виконавчий комітет Близнюківської селищної ради народних депутатів своїм рішенням № 98 визнав право власності на будівлю АДРЕСА_1 , яка перейменована згідно рішення Близнюківської селищної ради № 69 VII від 21.01.2016 IV сесії VII скликання «Про внесення змін в рішення III сесії VII скликання селищної ради від 23.12.2015 за № 39 VII «Про перейменування с. Інтернаціональне та зміну найменувань вулиць, провулків населених пунктів Близнюківської селищної ради» на вулицю Свободи, за Близнюківським відділенням Укрдержстраху (на сьогодні НАСК «ОРАНТА»). Згідно з рішенням виконкому 11 листопада 1997 року Близнюківське державне комунальне мале підприємство технічної інвентаризації видало реєстраційне посвідчення, згідно з яким право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 було зареєстроване за Близнюківським районним відділенням НАСК «Оранта», про що записано у реєстрову книгу за № 1-19.

19 вересня 2005 року Близнюківська селищна рада XXXII сесії IV скликання приймає рішення «Про прийняття в комунальну власність територіальної громади селища Близнюки приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 », згідно з яким на приміщення по АДРЕСА_1 було вирішено оформити право комунальної власності, про що видати свідоцтво про право власності на ім`я «територіальної громади селища Близнюки» та зареєструвати у Близнюківському БТІ.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2008 року по справі № 2а-207/08 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до Близнюківської селищної ради про скасування рішення Близнюківської селищної ради XXXII сесії IV скликання від 19 вересня 2005 року «Про прийняття в комунальну власність територіальної громади селища Близнюки приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 » скасовано рішення Близнюківської селищної ради XXXII сесії IV скликання від 19 вересня 2005 року «Про прийняття в комунальну власність територіальної громади селища Близнюки приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 ». Зазначена постанова набрала законної сили 30.12.2008.

Відповідно до інформаційної довідки № 195903481 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої станом на 10.01.2020 на запит НАСК «ОРАНТА» щодо відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на підставі укладеного договору купівлі-продажу, серія та номер: 655, виданий 03.08.2016, видавник: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області та договору купівлі-продажу, серія та номер: 369, виданий 17.05.2016, видавник: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області на праві приватної власності по 1/2 частки за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно.

Крім того, 10.05.2016 державним реєстратором Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області внесено інформацію про державну реєстрацію іншого речового права: договір оренди комунального майна, серія та номер: 1639, виданий 05.04.2008, видавник: державний нотаріус Турка З.М.; додаткова угода до договору оренди комунального майна, серія та номер: б/н, виданий 28.11.2015 видавник: орендодавець - Близнюківська селищна рада, орендар: відділ Держгеокадастру у Близнюківському районі.

Посилаючись на те, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2008 року по справі № 2а-207/08 рішення Близнюківської селищної ради XXXII сесії IV скликання від 19 вересня 2005 року «Про прийняття в комунальну власність територіальної громади селища Близнюки приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 », скасоване, позивач, вказуючи на те, що спірне майно вибуло з володіння власника поза його волею, просить витребувати вказане майно від добросовісних набувачів на підставі статті 388 Цивільного кодексу України.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2008 року по справі № 2а-207/08 було відновлено порушене право HACK «ОРАНТА» на володіння майном, а саме було скасовано рішення Близнюківської селищної ради XXXII сесії IV скликання від 19 вересня 2005 року «Про прийняття в комунальну власність територіальної громади селища Близнюки приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 ». Крім того, зазначено, що право власності на приміщення було оформлено і зареєстровано за HACK «Оранта» згідно вимог діючого на той час законодавства та відсутні відомості про скасування рішення виконкому, згідно з яким визнано право власності за позивачем. Зазначає, що реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Вказує, що Близнюківська селищна рада не набула права власності на спірне майно у встановленому законодавством порядку, а судовим рішенням прийняття в комунальну власність спірного майна скасовано, тому відповідач Близнюківська селищна рада не може підтвердити дійсність права, набутого на його підставі. Натомість, рішення виконкому, згідно з яким визнано право власності за HACK «ОРАНТА», ніким не скасовано. Згідно з цим рішенням виконкому, 11 листопада 1997 року Близнюківським державним комунальним малим підприємством технічної інвентаризації було видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 було зареєстроване за Близнюківським районним відділенням HACK «Оранта», про що записано у реєстрову книгу за № 1-19. Наголошує, що самі лише свідоцтва про право власності на певний об`єкт майна не є правовстановлювальними документами, хоча й можуть оцінюватися арбітражними судами у вирішенні спорів відповідно до вимог розділу V АПК в сукупності з іншими доказами у справі. Зазначені свідоцтва не можуть виступати і предметом спору: таким може бути лише правовстановлюючий документ, на підставі якого видано свідоцтво, а у відповідних випадках - також акт про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна. Вказує, що відповідно до постанови КГС ВС від 21.01.2021 у справі № 910/27779/14, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Звертає увагу суду на те, що права та обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо вони були зареєстровані відповідно до чинного законодавства або якщо таке законодавство не передбачало обов`язкової реєстрації прав. Наголошує, що право власності позивача було порушено з моменту відчуження майна Близнюківською селищною радою, а початок перебігу позовної давності обчислюється з моменту, коли HACK «ОРАНТА» довідалася про порушення права, отримавши інформаційну довідку № 195903481 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої станом на 10.01.2020 на запит HACK «ОРАНТА», строк позовної давності із зверненням до суду з позовом про витребування будівлі АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння, не порушено і, відповідно застосування ч. 4 ст. 267 ЦК України щодо спливу позовної давності є необґрунтованим.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав спливу позовної давності, про застосування якої було заявлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки хоча позовні вимоги є обґрунтованими, але жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску позовної давності позивач не надав.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням № 98 від 14 липня 1992 року, виконавчий комітет Близнюківської селищної ради народних депутатів визнав право власності на будівлю АДРЕСА_1 , яка перейменована згідно рішення Близнюківської селищної ради IV сесії VII скликання № 69-VII від 21.01.2016 «Про внесення змін в рішення III сесії VII скликання селищної ради від 23.12.2015 за № 39 VII «Про перейменування с. Інтернаціональне та зміну найменувань вулиць, провулків населених пунктів Близнюківської селищної ради» на вулицю Свободи, за Близнюківським відділенням Укрдержстраху (на сьогодні НАСК «ОРАНТА»).

Згідно реєстраційного посвідчення від 11 листопада 1997 року Близнюківського державного комунального малого підприємства технічної інвентаризації, право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 було зареєстроване за Близнюківським районним відділенням НАСК «Оранта», про що записано у реєстрову книгу за № 1-19.

19 вересня 2005 року Близнюківською селищною радою ХХХII сесії IV скликання прийнято рішення № 6.1 «Про прийняття в комунальну власність територіальної громади селища Близнюки приміщення за адресою: АДРЕСА_1 », згідно з яким на приміщення по АДРЕСА_1 селищною радою було вирішено оформити право комунальної власності, про що видати свідоцтво про право власності на ім`я «Територіальної громади селища Близнюки» та зареєструвати у Близнюківському БТІ.

На виконання цього рішення Близнюківською селищною радою Близнюківського району Харківської області 16.03.2006 видано свідоцтво про право власності ( НОМЕР_1 ) та зареєстроване право власності в Близнюківському державному комунальному малому підприємстві технічної інвентаризації 16.03.2006 у реєстровій книзі 1 м.с., номер запису 19, реєстраційний номер 14157682.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2008 року по справі № 2а-207/08 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до Близнюківської селищної ради про скасування рішення Близнюківської селищної ради XXXII сесії IV скликання від 19 вересня 2005 року «Про прийняття в комунальну власність територіальної громади селища Близнюки приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 » скасовано рішення Близнюківської селищної ради XXXII сесії IV скликання від 19 вересня 2005 року «Про прийняття в комунальну власність територіальної громади селища Близнюки приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 ». Зазначена постанова набрала законної сили 30.12.2008.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №195903481 від 10 січня 2020 року та договору купівлі продажу нерухомого майна від 17 травня 2016 року. № 369 (том 1 а.с.6,7,8 та том 2 а.с. 12,13,131-132) вбачається, що Близнюківська селищна рада до ухвалення постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2008 року про скасування рішення Близнюківської селищної ради XXXII сесії IV скликання приймає рішення «Про прийняття в комунальну власність територіальної громади селища Близнюки приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 ». зареєструвало право власності на спірну будівлю в Близнюківському державному комунальному малому підприємстві технічної інвентаризації 16.03.2006 у реєстровій книзі 1 м.с., номер запису 19, реєстраційний номер 14157682.

17 травня 2016 року Близнюківська селищна рада здійснила відчуження вищевказаного приміщення (реєстраційній номер 14157862) фізичній особі ОСОБА_1 шляхом укладання договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області (договір НВТ 010669 рн 369 від 17 травня 2016 року). На момент відчуження площа приміщення складала 221,9 кв.м.

У подальшому ОСОБА_1 03 серпня 2016 року здійснив відчуження Ѕ вищевказаного об`єкту фізичній особі ОСОБА_2 шляхом укладання договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області ( рн 655 від 03.08.2016).

На даний час згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлова будівля загальною площею 221,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06), розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у спільній власності фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Крім того, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №195903481 від 10 січня 2020 року вбачається, що стосовно спірної будівлі 10.05.2016 державним реєстратором Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області внесено інформацію про державну реєстрацію іншого речового права: договір оренди комунального майна, серія та номер: 1639, виданий 05.04.2008, видавник: державний нотаріус Турка З.М.; додаткова угода до договору оренди комунального майна, серія та номер: б/н, виданий 28.11.2015 видавник: орендодавець - Близнюківська селищна рада, орендар: відділ Держгеокадастру у Близнюківському районі.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ПАТ «НАСК Оранта» посилалося на те, що спірне майно вибуло з володіння власника поза його волею, просить витребувати вказане майно від добросовісних набувачів на підставі статті 388 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб.

Згідно ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває прав власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником, або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки судом встановлено, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2008 року рішення Близнюківської селищної ради XXXII сесії IV скликання від 19 вересня 2005 року «Про прийняття в комунальну власність територіальної громади селища Близнюки приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 », скасоване через його незаконність, волі позивача на таке вибуття не було, то суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що покупці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є добросовісними набувачами спірного майна, оскільки доказів зворотнього матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність передбачених ст.388 ЦК України підстав для витребування спірного майна з володіння відповідачів на користь Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», оскільки спірна будівля вибула з володіння власника - не з його волі.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано до спірних відносин і положення закону про позовну давність.

Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до приписів ч.ч.3-5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року у справі №372/1036/15-ц.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Строк позовної давності є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу). При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (рішення у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», заява № 14902/04, від 20 вересня 2011 року).

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право має забезпечуватися судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Із пояснень представника позивача встановлено, підтверджено матеріалами справи, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння Укрдержстраху (на цей час НАСК «Орната») у 2005 році з цього часу в володіння та фактичне користування не поверталося.

Отже, оскільки станом на час набрання законної сили постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2008 року, позивачу було достовірно відомо про те, що його права, як власника майна, були порушені, позивач мав можливість витребувати належне йому майно, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що 3-річний строк позовної давності сплинув, між тим з позовом у цій справі позивач звернувся тільки 05.03.2020 року.

Доводи позивача про те, що право на нерухоме майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули лише у 2016 році - висновків суду не спростовує, оскільки володіння цими особами спірним нерухомим майном було похідним від володіння Близнюківською селищною радою. Крім того, позовна давність є такою, що сплинула також і з 2016 року.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, не спростовують, а тому відхиляються колегією суддів у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» - залишити без задоволення.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова