Справа № 760/5557/21
Провадження №2-з/760/210/21
У Х В А Л А

про повернення заяви

09 березня 2021 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Аксьонова Н.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану від його імені адвокатом Самарцевим Ярославом Юрійовичем, про забезпечення позову (до подачі позовної заяви),

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Самарцев Я.Ю. звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову (до подачі позовної заяви), в якій просить накласти на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви покликається на те, що ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_1 . Приблизно у жовтні 2014 року він підписав довіреність, якою повинен був уповноважити ОСОБА_2 на реєстрацію права власності на належну йому квартиру у новому реєстрі реєстраційної служби. На сьогоднішній день йому стало відомо про те, що довіреність підписана ним на дарування квартири та вона вже переоформлена на іншу особу ОСОБА_3 . Адвокат Самарцев Я.Ю. вказав, що з метою встановлення стану заявника на момент підписання вищевказаної довіреності, ним було направлено звернення до ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» для складення висновку судово-психіатричної експертизи. 30 травня 2019 року було проведено вищезазначену експертизу та було встановлено, що ОСОБА_1 страждав під час підписання довіреності 20 жовтня 2014 року на органічне ураження головного мозку (внаслідок гіпертонічної хвороби, гострих порушень мозкового кровообігу) із слабоумством та депресивним розладом, а тому за своїм психічних станом ОСОБА_1 не міг під час підписання довіреності 20.10.2014 усвідомлювати свої дії та керувати ними, що є підставою для звернення до суду із позовом про визнання довіреності та договору дарування недійсними. Також на думку представника заявника, враховуючи, що ОСОБА_3 , свідомо заволоділа квартирою позивача шахрайським шляхом, є обґрунтовані підстави вважати, що вона реалізує її у будь який момент, що зробить неможливим повернення майна літньої людини та зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви та письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1-2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно частини другої статті 151 ЦПК України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Таким чином заява про забезпечення позову подана із порушенням вимог ст.151 ЦПК України, оскількив заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви не зазначено предмету позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також не надано суду доказів, які б підтверджували, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не обґрунтовано існування реальної загрози порушення прав та законних інтересів заявника, а лише містяться посилання на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є суб`єктивним припущенням заявника.

Представник заявника у заяві вказав, що ОСОБА_3 свідомо заволоділа квартирою ОСОБА_1 шахрайським шляхом, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що вона реалізує її в будь-який момент, що зробить неможливим повернення майна літньої людини, порушенням її прав та зробить неможливим виконання рішення суду. Однак жодних доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надав, що унеможливлює дати об`єктивну оцінку викладеним у ній обставинам.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність повернення заяви про забезпечення позову заявнику.

На підставі наведеного та керуючись ст.151, 153, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Солом`янський районний суд міста Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова