Номер провадження: 22-з/813/30/21
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

04.03.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суд у складі колегії суддів

головуючої судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря Чепрас А.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про виправлення арифметичної помилки у постанові апеляційного суду Одеської області від 14 серпня 2018 року (у складі колегії суддів Ващенко Л.Г., Вадовська Л.М., Колесніков Г.Я.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і газ України» про визнання неправомірним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

04.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і газ України» (далі-Товариство) про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2015 року позов задоволено частково. Суд стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6 910,39 гривень за період з 10.10.2014 року по 06.11.2014 року включно і моральну шкоду у розмірі 500 гривень, а в решті вимог відмовив.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 14.08.2018 року, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2015 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав незаконним наказ №96-п від 09.10.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника групи матеріально-технічного забезпечення і поновив ОСОБА_1 у Товаристві на посаді заступника начальника групи матеріально-технічного забезпечення з 09.10. 2014 року та стягнув із Товариства на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

11.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявоюпро виправлення арифметичної помилки у постанові суду від 14.08.2018 року.

Заява ОСОБА_1 про виправлення арифметичної помилки зазначає:

Середній заробіток за час вимушеного прогулу слід розраховувати відповідно до п.8 постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року.

Для розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу є 2 способи.

І. Останні два місці перед звільненням заробітна плата ОСОБА_1 складала:

серпень 2014 р. - 5 877,74 грн., вересень 2014 р. - 8 979,60 грн., що встановлено судом і вказано у абзаці 8 на аркуші 6 тексту постанови. Заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні становила 14 857,34 грн. (5 877,74+8 979,60= 14 857,34 грн.). Кількість робочих днів у серпні становила - 20, а у вересні 22 (Лист Міністерства соціальної політики України від 04 вересня 2013 року/ № 9884/0/14-13/13). Тобто загальна кількість відпрацьованих робочих днів - 42. Дана обставина встановлена судом при розгляді справи, оскільки в тексті постанови у абзаці 9 на арк. 6 вказано «… 42 робочих дня (серпень вересень 2014 року)…». Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (п.8 постанови КМУ №100). Отже, середньоденна заробітна плата становить - 353,74 грн. (14 857,34:/42=353,746 грн.) У постанові суду в абзаці 9 аркуша 6 судом встановлено, що у період з 09.10.2014 року по 14.08.2018 року було 962 робочих дні (59 робочих днів за 2014 р., 251-2015, 250-2016, 248-2017, 154-2018).

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.10.2014 року 0.2014 у по 14.08.2018 року складає - 340 297,88 грн. (353,75*962=340 297,88 грн.)

ІІ. Останні два місці перед звільненням заробітна плата ОСОБА_1 складала: серпень 2014 р. - 5 877,74 грн., вересень 2014 р. - 8 979,60 грн., що встановлено судом і вказано у абзаці 8 на аркуші 6 тексту постанови. Середня заробітна плата за 1 місяць становила: 7 428, 67 грн. (5 877,74+8 979,60=14 857,34 гривень:/2=7 428,67 гривень). Тобто сума заробітної плати 7 428,67грн. це заробітна плата за 1 місяць з врахуванням сум заробітної плати за 2 місяці розділених на 2. Фактично такий же розрахунок наведений і судом у тексті постанови на арк. 6. Кількість робочих днів у серпні становила - 20, а у вересні 22 (Лист Міністерства соціальної політики України від 04 вересня 2013 року №9884/0/14- 13/13). Дана обставина була встановлена судом при розгляді справи, оскільки в тексті постанови у абзаці 9 на аркуші 6 вказано «... 42 робочих дня (серпень- вересень 2014 року)...». Тобто середня кількість робочих днів у 1 місяці становила 21 день (20+22=42/2=21). Отже, середньоденна заробітна плата становить 353,74 гривень (7 428,67:/21 = 353,746 грн.). У постанові суду в абзаці 9 аркуша 6 судом встановлено, що у період з 14 року по 14.08.2018 року було 962 робочих дні (59 робочих днів за 2014 рік, 252 2015, 250 2016, 248 -2017, 154 -2018). Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу з період з 09.10.2014 року по 14.08.2018 року складає 340 297,88 гривень (353,75 х 962=340 297,88 гривень).

Суду слід зробити правильний розрахунок суми, що підлягає стягненню і вказати правильний текст на стор. 6, а саме: 5 343,40 + 534,34=5 877,74 за серпень 2014 року +8 979,60 за вересень 2014 року = 14 857,34 середня зарплата за 2 місяці (а.с.22 т,1).

Середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача (за період з 09.10.2014 року по 14.08.2018 р.) становить 340 307,50 гривень, а саме: 14 857,34:42 робочих дня (серпень + вересень 2014 року)= 353,74 середньоденна зарплата; 353,75 x 962 р.д. (59 р.д./2014+251 р.д. /2015+250 р.д./2016+248 р.д./2017+154 р.д. 2018) 340 307,50 гривень.

Суд має вказати правильний текст на стор. 9, а саме: стягнути із Товариства на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.10.2018 р по 14.08.2018 р у розмірі 340 307,50 гривень.

В період з вересня 2018 року по лютий 2020 року справа перебувала у провадженні Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 13.02.2020 року, касаційні скарги Товариства і ОСОБА_1 залишені без задоволення, постанова суду від 14.08.2018 року залишена без змін.

Заява ОСОБА_1 про виправлення арифметичної помилки у постанові суду від 14.08.2018 року протягом лютого-березня 2021 року 4 рази призначалась до розгляду у судове засідання, а саме, на: 04.02.2021 року; 18.02.2021 року; 25.02.2021 року і 04.03.2021 року.

Представники Товариства, які належним чином сповіщались про розгляд справи, 04.02.2021 року, 18.02.2021 року, 27.02.2021 року та 28.02.2021 року подавали до суду апеляційної інстанції заяви про відкладення розгляду справи із посиланням на карантинні заходи в суді.

04.03.2021 року представники Товариства, які належним чином сповіщені про розгляд справи 04.03.2021 року (а.с.240-243 т.4), подали заяви про відкладення розгляду справи, зокрема, представник ОСОБА_2 із посиланням на зайнятість у Верховному Суді (доказів представництва особи не надано), а представник ОСОБА_3 посилається на участь у кримінальній справі в Миколаївському апеляційному суді і рішення Європейського Суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) від 26.07.2018 року у справі «Бартая проти Грузії» (заява № 10978/06).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

За змістом ч.2 ст. 269 ЦПК України, за ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (див. серед іншого Frydlender v. France, № 30979/96, параграф 43, ECHR 2000-VII) п.66 рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", заява №36655/02)).

З огляду на те, що предметом розгляду є заява позивача ОСОБА_1 про виправлення арифметичних помилок у судовому рішенні про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яке набрало чинності, подача представниками Товариства численних заяв про відкладення розгляду вказаного питання, на думку колегії суддів, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, порушує права інших учасників судового процесу й суперечить вимогам ст. ст. 6, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку та недопустимість зловживання процесуальними правами.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень (ст. 269 ч.ч.1,2 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається наступне.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 14.08.2018 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04.06.2015 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав незаконним наказ №96-п від 09.10.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника групи матеріально-технічного забезпечення, поновив ОСОБА_1 у Товаристві на посаді заступника начальника групи матеріально-технічного забезпечення з 09.10. 2014 року і стягнув із Товариства на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.39-49 т.4).

Постановою Верховного Суду від 13.02.2020 року, касаційні скарги Товариства і ОСОБА_1 залишені без задоволення, постанова суду від 14.08.2018 року залишена без змін (а.с.177-181 т.4).

Залишаючи без змін постанову суду від 14.08.2018 року, Верховний Суд у постанові від 13.02.2020 року, зокрема зазначив, що при вирішенні питання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу суд апеляційної інстанції правильно керувався Порядком №100, проте допустив очевидну арифметичну помилку при обрахунку середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 та суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Питання виправлення арифметичної помилки у постанові суду від 14.08.2018 року не підлягає вирішенню Верховним Судом та не може бути підставою для скасування чи зміни судового рішення відповідно до ст. 412 ЦПК України, оскільки цивільно-процесуальний закон визначає спеціальний порядок вирішення такого питання (а.с.181 т.4).

За розрахунками суду апеляційної інстанції, наведеними у мотивувальній частині постанови суду від 14.08.2018 року (а.с.46 т.4): розмір середнього заробітку мав бути наступний: останні 2 календарні місяці роботи, що передували події, з якою пов`язана відповідна виплата, беручи до уваги, що позивача звільнено 09.10.2014 року 5 343,40+534,34=5 877,74 за серпень 2014 року +8 979,60 за вересень 2014 року =14 857,34 :2= 7 428,67 середня зарплата за 2 місяці (а.с.22 т.1). Суд апеляційної інстанції помилково розрахував середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача (за період з 09.10.2014 року по 14.08.2018 року) становить 170 148,94 гривень, а саме: 7 428,67 (замість правильної суми 14 857,34):42 робочих дня (серпень + вересень 2014 року) = 176,87 середньоденна зарплата; 176,87 х 962 р.д. (59р.д./2014/ + 251р.д./2015/ + 250р.д./2016/ + 248р.д./ НОМЕР_1 р.д./2018/) = 170 148,94 гривень.

Разом з тим, правильним у мотивувальній частині постанови суду від 14.08.2018 року слід зазначити такий розрахунок: «За розрахунками суду апеляційної інстанції розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинен бути наступний: останні 2 календарні місяці роботи, що передували події, з якою пов`язана відповідна виплата, беручи до уваги, що позивача звільнено 09.10.2014 року 5 343,40+534,34=5 877,74 за серпень 2014 року+8 979,60 за вересень 2014 року=14 857,34 гривень заробітної плати за 2 місяці (а.с.22 т.1).

Середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача (за період з 09.10.2014 року по 14.08.2018 року) становить 340 307, 50 гривень, а саме: 14 857,34: 42 робочі дні (серпень 2014 року 20 робочих днів; вересень 2014 року 22 робочі дні)= 353,75 гривень (середньоденна заробітна плата); 353,75х962 робочі дні вимушеного прогулу=340 307,50)».

Зважаючи на те, що розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу через арифметичну помилку підлягає виправленню в мотивувальній частині постанови суду, також підлягає виправленню і арифметична помилка щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу і в резолютивній частині постанови суду від 14.08.2018 року.

Правильним у резолютивній частині постанови суду від 14.08.2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід зазначити такий розрахунок: «Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і газ України» (код ЄДРПОУ №34737717) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.10.2014 року по 14.08.2018 року у розмірі 340 307, 50 (триста сорок тисяч триста сім гривень) 50 копійок з відрахуванням із зазначеної суми податків та обов`язкових платежів».

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 269, 368 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про виправлення арифметичної помилки у постанові апеляційного суду Одеської області задовольнити.

Виправити арифметичну помилку у мотивувальній частині постанови апеляційного суду Одеської області від 14.08.2018 року стосовно розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу і вважати правильним: «За розрахунками суду апеляційної інстанції розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинен бути наступний: останні 2 календарні місяці роботи, що передували події, з якою пов`язана відповідна виплата, беручи до уваги, що позивача звільнено 09.10.2014 року 5 343,40+534,34=5 877,74 за серпень 2014 року+8 979,60 за вересень 2014 року =14 857,34 гривень заробітної плати за 2 місяці (а.с.22 т.1).

Середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача (за період з 09.10.2014 року по 14.08.2018 року) становить 340 307, 50 гривень, а саме: 14 857,34:42 робочі дні (серпень 2014 року 20 робочих днів; вересень 2014 року 22 робочі дні)= 353,75 гривень (середньоденна заробітна плата); 353,75х962 дні вимушеного прогулу=340 307,50)».

Виправити арифметичну помилку у резолютивній частині постанови апеляційного суду Одеської області від 14.08.2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і вважати правильним: «Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і газ України» (код ЄДРПОУ №34737717) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.10.2014 року по 14.08.2018 року у розмірі 340 307, 50 (триста сорок тисяч триста сім гривень) 50 копійок з відрахуванням із зазначеної суми податків та обов`язкових платежів».

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний тексту постанови суду складений 15.03.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков