Провадження № 2/761/8386/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Таратінова Д.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача- ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

У своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь: суму компенсації збитку, що перевищує межі страхової виплати у розмірі 284 003,92 грн.; суму франшизи по страховому полісу в розмірі 2 600,00 грн.; суму витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 3 000,00 грн.; суму моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 січня 2021 року о 09:30 год. в місті Києві по вулиці Стеценка водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні ДТП. У Відповідача на момент ДТП був наявний страховий поліс № ЕР.177696912 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність Відповідача з 08.02.2020 застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Враховуючи, що позивачем було отримано страхові виплати на суму 127 400,00 грн., останній, для повного відновлення порушеного права (ремонт автомобіля) просить суд стягнути з відповідача, як винної особи суму компенсації збитку, що перевищує межі страхової виплати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2021 року матеріали цивільної справи було передано на розгляд судді Фроловій І.В (а.с. 53).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.56-57).

03 серпня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 61-62).

Відповідно до змісту вказаного відзиву вбачається, що представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що позовні вимог є безпідставними та не обґрунтованими.

Вказує, що при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодування в зв`язку з пошкодженням автомобіля, з`ясуванню підлягає вартість автомобіля після ДТП, а також зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту.

Судом враховано, що представником відповідача не було пропущено строк для подачі відзиву, оскільки ухвалу про відкриття провадження у справі було вручено відповідачу 19 липня 2021 року, про що свідчить розписка в матеріалах справи (а.с.60).

17 серпня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів від представника відповідача (а.с.84).

У своєму клопотанні представник просить долучити належним чином засвідченні копії наступних документів: відповіді від 30.07.2021 року з головного сервісного центру МВС; страхового акту з розрахунком страхового відшкодування; а також протоколу про адміністративне правопорушення разом з додатками.

Додатково представником відповідача було зазначено, що відповідач визнає позовну заяву частково, в розмірі 96 148,56 грн.

Судом враховано, що попередньо, у своєму відзиві представником було зазначено, щодо долучення копій витребуваних документів, після отримання відповідей на адвокатські запити, а відтак судом було вирішено долучити вказані докази до матеріалів справи.

Додатково суд зазначає, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

20 серпня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с.143).

Зі змісту відповіді на відзив вбачається, що позивач заперечує щодо застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вважає недоречною аналогію права, бо правовідносини між сторонами регламентовані нормами Цивільного кодексу України.

26 серпня 2021 року на адресу суду надійшла заява щодо наданих Відповідачем нових доказів у справі (а.с. 146-149).

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що позивач не заперечує, та не заперечував проти визнання його транспортного засобу знищеним, а також не погоджується з розрахунками з боку страхової компанії.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засідання позовні вимоги визнав частково, вказав, що разом з клопотанням про долучення доказів здійснив калькуляцію загального розміру збитку, який було нанесено позивачу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Під час розгляду справи судом було встановлено наступне.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року у справі №761/5548/21 було встановлено, що: «29.01.2021 р. о 09:30 год. в м. Києві по вул. Стеценка водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказаними діями ОСОБА_5 порушив п. 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.» (а.с.14).

Вказаною постановою суду, ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до правового висновку, відображеного в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 18 лютого 2020 року в справі № 917/154/15, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 06 лютого 2020 року в справі № 922/5787/15, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року в справі № 911/3883/16, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі 923/1382/16 та багатьох інших: «Преюдицію утворюють ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта».

Згідно з постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року в справі № 911/3883/16: «Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Преюдиціальне значення мають рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».

У Відповідача на момент ДТП був наявний страховий поліс № ЕР.177696912 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність Відповідача з 08.02.2020 застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Відповідно до положень вказаного Полісу вбачається, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн. (а.с.12).

Позивач у свій позовній заяві вказав, що між ним та СПД «ФОП ОСОБА_6 » було укладено договір щодо проведення оцінки пошкодженого автомобіля для визначення матеріальних збитків.

Суд зауважує, шо матеріали справи не містять зазначений договір, проте наявний звіт №2021 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ (а.с.15-50).

Згідно висновку, отриманого в результаті оцінки вбачається, що розмір матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті пошкодження колісного транспортного засобу «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 становить 414 003,92 грн. (а.с.27).

Також з наданих представником відповідача, копій матеріалів страхової справи №2021 вбачається, що на замовлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було направлено оцінювача для визначення розміру матеріального збитку автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.97-103).

На основі вказаного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та СПД «ФОП ОСОБА_6 » було укладено договір щодо проведення оцінки пошкодженого автомобіля для визначення матеріальних збитків.

Згідно висновку, отриманого в результаті оцінки вбачається, що розмір матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті пошкодження колісного транспортного засобу «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 становить 414 003,92 грн. (а.с.116).

Як вбачається з Листа Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» №0031348 від 29.03.2021, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 у розмірі 127 400,00 грн., франшиза складає 2 600,00 грн. (а.с.51).

30 березня 2021 року на картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 127 400,00 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку (а.с.52).

Щодо позовних вимог в частині стягнення суми компенсації збитку, що перевищує межі страхової виплати, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п.1 ч.2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Водночас, відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Вирішуючи питання про відшкодування потерпілій особі різниці між фактичним розміром шкоди, завданої його транспортному засобу у ДТП, і здійсненою йому страховиком страховою виплатою, Верховний Суд у постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 363/2222/16-ц (провадження № 61-501св18) зробив такий правовий висновок.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв`язку з пошкодженням автомобіля, з`ясуванню підлягають вартість транспортного засобу та вартість його ремонту, і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту.

Суд зауважує, що позивачем під час розгляду справи не заперечувалось те, що його колісний транспортний засіб «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП було знищено.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час розгляду справи судом взято до уваги звіт №2021 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 432 330,94 грн (а. с. 115).

Ринкова вартість автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ушкодження становить 414 003,92 грн. (а.с.112).

Як вбачається з висновку про розрахунок визначення заподіяної шкоди завданої власнику КТЗ №171/03/21, ринкова вартість аварійного (пошкодженого) КТЗ ксладає 190 455,63 грн. (а.с.103).

Таким чином розрахунок суми матеріального відшкодування, яка підлягає стягненню з винної у ДТП особи, здійснюється за такою формулою: від вартості автомобіля до ДТП (414 003,92 грн.) відраховується вартість пошкодженого автомобіля (залишків) після ДТП (190 455,63 грн.) та сума виплаченого страхового відшкодування (127 400,00 грн.).

У підсумку виходить, що на користь позивача підлягає стягнути суму компенсації збитку, що перевищує межі страхової виплати у розмірі 96 148,29 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення суми франшизи по страховому полісу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень статті Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з 36.6 Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до страхового полісу № ЕР.177696912 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вбачається, що сума франшизи становить 2 600,00 грн. (а.с.12).

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягнути суму франшизи по страховому полісу у розмірі 2 600,00 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення суми витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, суд дійшов наступних висновків.

Позивачем було укладено з СПД «ФОП ОСОБА_6 » договір щодо проведення оцінки пошкодженого автомобіля для визначення матеріальних збитків.

На підставі наведеного було складено звіт №2021 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ (а.с.15-50).

Позивачем було сплачено 3 000,00 грн. за проведення оцінки транспортного засобу для визначення матеріальних збитків (а.с.13).

Позивач вказав, що без отримання оцінки експертом він не міг би реалізувати своє право на компенсацію матеріальної шкоди, тому що її розмір був би не встановлено, а таким чином виникло право на відшкодування витрат вартості оплати проведення оцінки.

Одночасно з цим, зі змісту позовної заяви вбачається, що поизвачем зазначено, що страховою компанією без порушення встановлених законом термінів було направлено оцінювача для визначення розміру матеріального збитку. Однак, не маючи впевненості в тому, що страхова компанія надасть примірник звіту позивачем самостійно звернувся до того ж самого оцінювача, що і страхова компанія.

Суд наголошує, що презумпція доброчесності означає, що кожна людина, яка вступає у правові відносини з іншими суб`єктами права, вважається доброчесною (добросовісною). Доброчесною відповідно до правових вимог може вважатися особа, яка не здійснює дій, що завдають шкоди іншим людям, їхнім інтересам, суспільству та державі, та здійснює певні дії (або утримується від них), коли закон цього вимагає. Загальноправові презумпції діють у всіх без винятку галузях права, перетворилися у свого роду загальноправові принципи.

З урахуванням викладеного суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що позивачем вживались заходи щодо отримання результатів оцінки вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, та/або здійснення будь-якими особами перешкод у наведеному.

А відтак, вказане позбавляє суд можливості дійти висновку, щодо доцільності та необхідності відшкодування за рахунок відповідача витрат позивача на проведення експертного дослідження щодо оцінки вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ.

Щодо позовних вимог в частині стягнення суми моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені ним у позовній заяві обставини в обґрунтування заявлених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд відмовляє в задоволенні позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги частково, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 987,50 грн. пропорційно до суми задоволених позовних вимог 32,96%.

З урахуванням викладеного, на підставі ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» иа керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 55, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму компенсації збитку, що перевищує межі страхової виплати у розмірі 96 148,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму франшизи по страховому полісу в розмірі 2 600,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 987,50 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлений 04 cічня 2022 року.

Суддя: