Справа № 175/3348/21
Провадження № 2/175/1012/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Сайгак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кудрявцева Тетяна Миколаївна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який 31 серпня 2021 року уточнила та просила винести рішення, яким встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, надано відзив на позовну заяву(а.с.52-56).

Третя особа Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кудрявцева Т.М. надала заяву про слухання справи у її відсутність(а.с.76).

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, заслухавши сторін по справі та свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 04 березня 1969 року зареєстрували в Амур-Нижньодніпровському районному РАПС м. Дніпропетровська шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 виданого 04 березня 1969 року(а.с.9).

Від зазначеного шлюбу у подружжя народилося троє дітей: ОСОБА_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с.104), ОСОБА_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (а.с.89), та ОСОБА_7 .

Відповідно до довідки №993 від 12 липня 2021 року виданої Відділом соціального захисту населення Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 з квітня 2018 року по грудень 2020 року проживала за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації(а.с.28), дана довідка видана на підставі інформаційної довідки вуличного комітету №38 Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 7 липня 2021 року (а.с.75).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько сторін у справі - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області(а.с.11).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яку мати сторін - ОСОБА_3 фактично прийняла, але не оформила. Інші спадкоємці не зверталися з заявами про прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 71 років померла мати сторін - ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 видане виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпровського району, Дніпропетровської області(а.с.81).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із: частки житлового будинку, частки земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:037:0077, та частки земельної ділянки, площею 0,1640 га, кадастровий номер :02:037:0078, місце розташування яких: АДРЕСА_1 ; частки земельної ділянки, площею 0,0400 га, місце розташування якої: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Олександрівська сільська рада, с/т «Васильок»; грошових коштів в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

10 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцевої Т.М. з заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3 (а.с.98) та 27 вересня 2021 року з аналогічною заявою звернувся ОСОБА_2 (а.с.99), ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3 до нотаріальної контори не зверталась.

Постановою Приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцевої Т.М. від 30 листопада 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини(а.с.98).

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 на час її смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні було підтверджено свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які зазначили, що ОСОБА_1 постійно на час смерті спадкодавиці проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в зазначеному домоволодінні свідки бачили особисті речі ОСОБА_1 також свідками зазначено, що позивачка надавала постійну допомогу по господарству, надавала своїй матері грошові кошти.

На підтвердження даного факту позивачкою було надано договори оренди житлового приміщення, згідно яких ОСОБА_1 здавала квартиру по АДРЕСА_2 в якій вона зареєстрована(а.с.29-31).

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 не зверталася до приватного нотаріуса з заявою про відмову від спадщини.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.». Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах провстановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Згідно з п.п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем має для позивачки юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації спадкоємцем ОСОБА_1 права на отримання спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд не бере до уваги надані пояснення свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки пояснення вищевказаних свідків не спростовують факт проживання позивачки разом зі спадкодавицею та разом з тим констатують факт перебування ОСОБА_1 за адресою проживання померлої у м.Підгородне Дніпровського району .

Отже, з огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги всі обставини справи, докази надані сторонами, надані свідками пояснення, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1216-1218, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 12, 13, 76, 81, 130, 263-266, 315, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кудрявцева Тетяна Миколаївна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.