Справа № 310/7559/21
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Бородянська селищна рада Київської області, орган опіки і піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав.

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Бородянська селищна рада Київської області, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачка та відповідач в шлюбі не перебували, мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживає з матір`ю та перебуває на повному утриманні останньої. Відповідач здоров`ям дитини не цікавиться, з нею не спілкується протягом багатьох років, матеріально дочку не підтримує, аліменти не сплачує, що свідчить про його самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків. Виконкомом Бородянської селищної ради 09 липня 2020 року було прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дочки. Просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 .

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 серпня 2021 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено орган опіки і піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області.

Позивачка, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що він позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Представник Бородянської селищної ради Київської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав.

Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі відповідно до закону та з урахуванням висновку органу опіки та піклування.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволеннюз наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 31 липня 2018 року Бородянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області; свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданим 06 серпня 2019 року Бородянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З акту обстеження житлово-побутових умов від 14 червня 2020 року вбачається, що за вище вказаною адресою проживають позивачка з дочкою ОСОБА_3 ; зі слів сусідів батько дитини ОСОБА_2 в будинку не проживає та з січня 2019 року в ньому не з`являється, участі у вихованні дитини не приймає. Вихованням, утриманням та розвитком дочки займається мати ОСОБА_1

Бердянським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надано довіку від 18 червня 2020 року № 36849, з якої вбачається, що ОСОБА_2 має заборгованість по аліментам за листопад 2019 року, березень - травень 2020 року.

09 липня 2020 року виконавчим комітетом Бородянської селищної ради Бородянського району Київської області прийнято рішення № 283, відповідно до якого є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_3 в судовому порядку.

Згідно висновку від 14 грудня 2021 року № 442 орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в інтересах малолітньої вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 164 України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 27 вказаної Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із принципом 2 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині має бути забезпечений соціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли йому розвиватись фізично, розумово та морально, і в соціальному відношенні здоровим й нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. За принципом 6 дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю батьків в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості.

Європейський Суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27 листопада 1992 року) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Як встановлено судом, відповідач не піклується про свою малолітню дочку, не цікавиться її життям, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, надав суду заяву про відсутність заперечень проти задоволення позову. Наведене свідчить, що ОСОБА_2 самоусунувся від виховання дочки, не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування особистості та характеру дитини, дати їй належний розвиток.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 150, 164 СК України, ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Бородянська селищна рада Київської області, орган опіки і піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 (АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 (АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 (АДРЕСА_3 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31 грудня 2021 року.

Суддя О. М. Вірченко