Справа № 524/5609/20
Провадження № 2/524/422/21
03.02.2021 Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Швець Д.С.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню
Позивач посилалася на той факт, що вона не має заборгованості ні перед ПАТ «Дельта Банк», ні перед його правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД». Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням Закону України «Про нотаріат», Цивільного кодексу України та Порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами України, а саме - нотаріус не повідомляла її про те, що до неї звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису; виконавчий напис вчинено за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості та її розміру.
Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання по цивільній справі .
Ухвалою суду від 16.11.2020 року витребувано докази; підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 заяву підтримали, з підстав, зазначених у ній; 03.02.2021 року надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позову суду не направив.
Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.Т. про дату розгляду справи повідомлялися належним чином, у судове засідання не з`явилися. Приватний нотаріус направила на адресу суду заяву про слухання справи без її участі.
Ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи:
25.07.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговуванням платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с. 23-35), відповідно до якого банк надав позивачу платіжну карту № НОМЕР_2 у національній валюті, встановлений кредитний ліміт 11 050 грн 00 коп., строк ліміту: 364 (календарні) дні, тарифний план: Лояльна пропозиція, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.
Правонаступником ПАТ «Дельта Банк» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-капітал», що підтверджується копією договору відступлення права вимоги за кредитними договорами від 19.12.2016 року (а.с. 14). Переліку кредитних договорів, право вимоги за якими передається, до договору не надано.
Правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-капітал» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», що підтверджується копією договору відступлення права вимоги № 02/10/2019-КА від 02.10.2019 року(а.с. 15-16). До вказаного договору додатком долучено дані кредитних договорів, серед яких зазначено прізвище, ім`я та по-батькові позивача (а.с. 19).
Позивач стверджує, що їй не направлялися документи про правонаступництво стягувача.
Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.Т. від 30.01.2020 року відкрито виконавче провадження № 6111660 з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису. Також виконавцем винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи та про стягнення з боржника основної винагороди.
Вирішуючи спір, суд ураховує наступне:
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
В статтях 87-91 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, серед іншого, повідомила, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» пропустило строк звернення до виконання кредитного договору, а приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку, вчинила виконавчий напис, внаслідок чого приватним виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.Т. відкрито виконавче провадження та винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, про стягнення з боржника основної винагороди.
Відповідачами таких доказів суду не надано.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Щодо строків давності для вимоги, за якою видається виконавчий напис, суд зазначає наступне.
За приписами норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строки давності для вимоги, за якою видається виконавчий напис, встановлюються виключно законом, а не договором.
Також згідно норм статті стаття 88 Закону України «Про нотаріат» обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.
В свою чергу, відповідно до п. 2 Переліку документів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).
Договір укладений 25.07.2013 року.
Згідно зі спірним виконавчим написом нотаріуса, заборгованість ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» стягнуто за період з 02.03.2018 року по 29.11.2019 року, включаючи основну заборгованість за кредитом та проценти.
Отже, після спливу строку кредитування кредитор не мав права нараховувати проценти за кредитом та інші платежі, передбачені кредитним договором, а звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» просило вчинити виконавчий напис для погашення заборгованості за кредитним договором, нарахованої за період після настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року по справі 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18) вказала, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, а також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року № 6-887цс17.
Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів і є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника. Разом із тим, сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору між стягувачем та боржником щодо заборгованості.
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить з наступного:
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Позивачем надано розрахунок витрат на правничу допомогу, копію договору від 12.08.2020 року та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору від 19.08.2020 року (а.с. 23-25), згідно яких позивач сплати кошти у розмірі 3 000 грн 00 коп. за консультацію, виготовлення позовної заяви, заяви про витребування доказів та заяви про забезпечення позову, що підтверджується квитанцією № 1/19/08/2020 від 19.08.2020 року (а.с. 24).
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу та 840 грн. 80 коп. у відшкодування сплаченого нею судового збору.
Ураховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на користь ОСОБА_1 3 000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу та 840 грн. 80 коп. у відшкодування сплаченого судового збору.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ж.О. Кривич