печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судових засідань Самолюк Ю.Ю.,

за участю:

представника боржника: не з`явився

стягувача: не з`явився,

приватного виконавця: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича у виконавчому провадженні № 61382491 з виконання виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва 17.02.2020 року в цивільній справі № 757/57731/18-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - боржник, ОСОБА_1 ) звернулась до суду зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича (далі - Приватний виконавець Телявський А.М.) у виконавчому провадженні № 61382491 з виконання виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва 17.02.2020 року в цивільній справі № 757/57731/18-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» (далі - стягувач, ТОВ «КП «Українська житлова компанія») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій просить визнати неправомірною бездіяльність Приватного виконавця Телявського А.М. щодо вжиття заходів з усунення порушення порядку реалізації майна, що перебуває у спільній частковій власності подружжя, а саме транспортного засобу Mercedes-Benz ML 550, державний номерний знак НОМЕР_1 .

В обґрунтування скарги боржник зазначає, що 26.02.2020 року постановою Приватного виконавця Телявського А.М. оголошено в розшук майно боржника, а саме транспортного засобу Mercedes-Benz ML 550, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить боржнику. 06.03.2020 року Приватним виконавцем Телявським А.М. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, на підставі якої накладено арешт на вищевказаний автомобіль, який перебував у спільній сумісній власності подружжя, без виділення частки боржника. На момент подання до суду даної скарги зазначений автомобіль передано на реалізацію ДП «Сетам», торги призначені на 04.05.2020 року. З огляду на те, що спірний автомобіль, який зареєстрований за боржником, придбаний під час шлюбу боржника з ОСОБА_2 , приватним виконавцем порушено вимоги ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, в порушення ч. 5 ст. 57 цього Закону приватний виконавець не ознайомив боржника з оцінкою вартості цього автомобіля, здійсненою суб`єктом оціночної діяльності. Приватний виконавець не вчиняє дій щодо відкладення та зупинення виконавчих дій та сприяє реалізації спірного автомобіля, який поділено подружжям з передачею кожному з подружжя часток в особисту приватну власність згідно з договором про поділ майна подружжя, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19.03.2020 року.

12.08.2020 року до суду надійшли пояснення Приватного виконавця Телявського А.М., у яких він просить відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі, посилаючись на те, що постанови про розшук майна боржника від 26.02.2020 року та про опис та арешт майна (коштів) боржника від 06.03.2020 року винесено ним на підставі ст.ст. 36, 56 Закону України «Про виконавче провадження». Боржником в порушення вимог п. 3 ч. 5 ст. 19 цього Закону не виконано вимоги приватного виконавця та не надано декларацію про доходи та майно боржника, зокрема, про майно, яким вона володіє спільно з іншими особами. Постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.02.2020 року та про опис та арешт майна (коштів) боржника від 06.03.2020 року були надіслані боржнику на адресу, вказану у виконавчому документі, проте поштовим відправленням постанови повернуті приватному виконавцю у зв`язку із закінченням строку зберігання. Крім того, 30.04.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з отриманням ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2020 року про скасування заочного рішення цього ж суду від 20.09.2019 року. Зазначеною постановою припинено чинність арешту майна боржника, накладеного постановою про арешт майна боржника від 25.02.2020 року. 30.04.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про припинення розшуку майна боржника, який оголошено згідно з постановою про розшук майна боржника від 26.02.2020 року. За таких обставин, приватний виконавець вважає, що предмет спору відсутній.

Боржник та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час, місце розгляду скарги повідомлені належним чином, представник боржника подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, подав до суду заяву, у якій зазначив, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08.11 2021 року задоволено позов ТОВ «КП «Українська житлова компанія» до ОСОБА_1 : стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КП «Українська житлова компанія» 394 175 грн. 34 коп.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд визнав можливим провести розгляд скарги у відсутність учасників справи.

Дослідивши скаргу про визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця та матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги, враховуючи наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а згідно з ч. 8 ст. 19 цього Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням, таких засад, зокрема, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Судом встановлено, що на виконанні Приватного виконавця Телявського А.М. перебуває виконавче провадження № 61382491 з виконання виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва 17.02.2020 року в цивільній справі № 757/57731/18-ц за позовом ТОВ «КП «Українська житлова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постанова про відкриття виконавчого провадження щодо виконання зазначеного виконавчого листа винесена Приватним виконавцем Телявським А.М. 25.02.2020 року.

26.02.2020 року постановою Приватного виконавця Телявського А.М. оголошено в розшук майно боржника - транспортний засіб Mercedes-Benz ML 550, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить боржнику.

06.03.2020 року Приватним виконавцем Телявським А.М. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно з якою описано та накладено арешт на транспортний засіб Mercedes-Benz ML 550, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Постановою Приватного виконавця Телявського А.М. від 17.03.2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроексперт груп» в особі директора Свертоки Є.В., який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий 26.10.2018 року за № 816/18 Фондом державного майна України, зі строком дії до 26.10.2021 року, для надання письмового звіту з експертної оцінки описаного та арештованого майна, а саме зазначеного автомобіля.

23.03.2020 року Приватним виконавцем Телявським А.М. подана до ДП «СЕТАМ» заявка № 2343 про реалізацію арештованого майна - транспортного засобу Mercedes-Benz ML 550, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч. 2 ст. 56 цього Закону).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавчі дії - розшук майна боржника, опис та арешт вчинені Приватним виконавцем Телявським А.М. відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

За змістом ч.ч. 1-3, 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Так, в обґрунтування скарги боржник посилається на те, що в порушення ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець не ознайомив боржника з оцінкою вартості цього автомобіля, здійсненою суб`єктом оціночної діяльності.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що копію звіту про оцінку майна за результатами проведення незалежної оцінки колісного транспортного засобу - легкового універсалу Mercedes-Benz ML 550, державний номерний знак НОМЕР_1 , дата оцінки - 18.03.2020 року, було направлено приватним виконавцем боржнику - ОСОБА_1 рекомендованим листом від 18.03.2020 року № 2251 на адресу, вказану у виконавчому листі, виданому Печерським районним судом м. Києва 17.02.2020 року в цивільній справі № 757/57731/18-ц, - АДРЕСА_1 .

З огляду на зазначене, враховуючи відсутність згоди щодо вартості спірного автомобіля, фактичну відсутність такої згоди на час розгляду скарги в судовому засіданні, суд вважає, що дії Приватного виконавця Телявського А.М. щодо визначення вартості майна боржника та оцінки майна боржника не порушують прав сторін виконавчого провадження та проведені з дотриманням ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, за приписами ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» навіть оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Як вбачається з вимог ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Отже, щодо посилань боржника на незаконну реалізацію через електронні торги спірного автомобіля, то судом враховано, що торги призначені ДП «Сетам», а не приватним виконавцем, бездіяльність якого оскаржується, і який лише подав ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна, яка боржником не оскаржувалась, а тому такі посилання боржника є безпідставними.

Крім того, слід звернути увагу, що боржник подала скаргу про визнання неправомірною бездіяльності Приватного виконавця Телявського А.М., у якій просить визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця щодо вжиття заходів з усунення порушення порядку реалізації майна, посилаючись на те, що приватний виконавець не вчиняє дій щодо відкладення та зупинення виконавчих дій та сприяє реалізації спірного автомобіля.

Відтак, доводи боржника про неознайомлення його з оцінкою вартості автомобіля, є фактично оскарженням дій Приватного виконавця Телявського А.М. щодо визначення вартості майна боржника та оцінки майна боржника, тому такі доводи не є належним обґрунтуванням скарги боржника щодо невчинення приватним виконавцем дій з відкладення та зупинення виконавчих дій.

Стосовно доводів боржника щодо невчинення приватним виконавцем дій з відкладення та зупинення виконавчих дій, суд наголошує, що підстави зупинення виконавчих дій виконавцем визначені у ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, згідно з п. 3 ч. 1 цієї статті виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Підстави відкладення проведення виконавчих дій визначені у ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Тобто, відкладення проведення виконавчих дій є правом, а не обов`язком виконавця.

Відтак, суд вважає, що підстав для відкладення або зупинення виконавчих дій, що здійснювались в межах виконавчого провадження № 61382491 з виконання виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва 17.02.2020 року в цивільній справі № 757/57731/18-ц, у Приватного виконавця Телявського А.М. не було, отже, доводи скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо посилання боржника в скарзі на те, що спірний автомобіль передано за договором про поділ майна подружжя від 19.03.2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19.03.2020 року, в особисту приватну власність кожного з подружжя з визначенням часток, а тому приватний виконавець без належних на те підстав наклав арешт на весь автомобіль без виділення частки боржника у спільній сумісній власності, то суд наголошує, що постановою Приватного виконавця Телявського А.М. про відкриття виконавчого провадження від 25.02.2020 року боржника було зобов`язано подати приватному виконавцю декларацію про доходи та майно і попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Так, згідно з п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Проте, в порушення цих вимог Закону боржник не виконав вимогу приватного виконавця та не подав йому декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, таким чином боржник самостійно та свідомо допустив ситуацію із зверненням стягнення на автомобіль, що, на думку боржника, перебуває у спільній власності подружжя.

Крім того, за приписами п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Отже, статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та коштів, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, без подання боржником декларації про доходи та майно, яким він володіє спільно з іншими особами, приватний виконавець не міг знати, що спірний автомобіль, як вважає боржник, є спільною власністю подружжя.

Суд вважає, що факт укладення боржником 19.03.2020 року договору про поділ майна подружжя, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19.03.2020 року, не є належним доказом протиправної бездіяльності приватного виконавця з огляду на те, що зазначений договір укладено боржником після винесення Приватним виконавцем Телявським А.М. постанов про відкриття виконавчого провадження від 25.02.2020 року, про розшук майна боржника від 26.02.2020 року, про опис та арешт майна (коштів) боржника від 06.03.2020 року та про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 17.03.2020 року.

Навпаки, у даному випадку вбачається ухилення боржника від виконання судового рішення в цивільній справі № 757/57731/18-ц, примусове виконання якого здійснюється приватним виконавцем в межах виконавчого провадження № 61382491.

Також, слід зазначити, що постановою від 30.04.2020 року припинено розшук майна боржника, який оголошено згідно з постановою про оголошення розшуку майна боржника від 26.02.2020 року та 30.04.2020 року Приватним виконавцем Телявським А.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з отриманням ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2020 року про скасування заочного рішення цього ж суду від 20.09.2019 року. Зазначеною постановою закінчено виконавче провадження та припинено чинність арешту майна боржника, накладеного постановою про арешт майна боржника від 25.02.2020 року.

Крім зазначеного, суд звертає увагу, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08.11 2021 року у справі № 757/57731/18-ц позов ТОВ «КП «Українська житлова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КП «Українська житлова компанія» заборгованість у розмірі 394 175 грн. 34 коп., стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КП «Українська житлова компанія» 5 112 грн. 63 коп. сплаченого судового збору; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «КП «Українська житлова компанія» про стягнення коштів відмовлено.

З огляду на вищенаведене, дії Приватного виконавця Телявського А.М. щодо вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 61382491 з виконання виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва 17.02.2020 року в цивільній справі № 757/57731/18-ц, в повному обсязі узгоджуються з нормами чинного законодавства.

Судом не встановлено неправомірної бездіяльності Приватного виконавця Телявського А.М. під час проведення виконавчих дій, а доводи боржника про те, що з указаних ним підстав бездіяльність приватного виконавця щодо відкладення та зупинення виконавчих дій з реалізації спірного автомобіля не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеними, необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій приватного виконавця та відсутність з його боку неправомірної бездіяльності щодо відкладення та зупинення виконавчих дій, що не може бути визнано неправомірною бездіяльністю лише з формальних міркувань боржника.

Будь-яких фактів, які вказували б на порушення приватним виконавцем чинного законодавства прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18-20, 32, 34, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 450-452, п. 9 ч. 1, пп. 15.5 п. 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича у виконавчому провадженні № 61382491 з виконання виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва 17.02.2020 року в цивільній справі № 757/57731/18-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва (а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду) - протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.12.2021 року.

Суддя Є.С. Хайнацький