Номер провадження: 22-ц/813/3801/21
Номер справи місцевого суду: 509/964/20
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю секретаря: Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи,апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 червня 2020 року у цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

встановив:

28 лютого 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що рішенням Овідіопольського місцевого суду Одеської області від 26.03.2002 року позов ВАТ «Державний Ощадбанк України» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний Ощадбанк України» в особі Овідіопольського відділення №5990 7502,36 грн. Рішення набрало законної сили 27.04.2002 р.

Заявником було отримано виконавчий лист та направлено його на виконання до ДВС Овідіопольського управління юстиції.

05.11.2019 р. заявник звернувся до виконавчої служби із запитом та отримав відповідь про те, що у відділі на виконанні виконавчий документ не перебував та не перебуває.

Втрата оригінала виконавчого документа на думку заявника АТ «Ощадбанк», порушує принцип обов`язковості виконання судового рішення та майнові права стягувача, заявник вказує, що оригінал виконавчого листа втрачено саме з вини відділу виконавчої служби по незалежним від АТ «Ощадбанк» причинам.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просив задовольнити його заяву.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 червня 2020 року в задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання було відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» ставить питання про скасування ухвалиОвідіопольського районного суду Одеської області від 12 червня 2020 року, та постановлення нової, якою заяву Банку задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

25 вересня 2020 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому зазначено, що справу щодо його кредитного боргу було завершено і по факту за кредитним рахунком ним було погашено загальну суму боргу 8868 грн. У зв`язку з цим просив відмовити Банку у задоволенні заяви, оскільки дана заборгованість з 24.04.1996 року по 20.06.2000 року погашена (а.с. 104-152).

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, призначеного на 24.02.2021 року, на 11.00 год., як то передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с. 155-159).

При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до п.п. 1, 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року, з наступними змінами (а.с. 183), тимчасово, на час установлення на території м. Одеси рівня епідемічної небезпеки «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Що стосується заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, яка надійшла до суду в день розгляду апеляційної скарги (а.с.182), то колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки за змістом статей 279 та 368 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції є необов`язковою, і крім того, враховано, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше 6 місяців, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки суддя Комлева О.С. в період з 01.03.2021р. по 05.03.2021р. перебувала на лікарняному, а суддя Сегеда С.М. в період з 08.03.2021р. по 12.03.2021р. на ХVІІІ з`їзді суддів України (а.с.185-186), повне судове рішення складено в перший робочий день, коли суддя-доповідач Сегеда С.М. приступив до виконання своїх посадових обов`язків, а саме 15.03.2021 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив із того, що поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання АТ «Ощадбанк» не доведено, а поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання за відсутності поважних причин, після спливу більше десяти років з моменту набрання рішенням законної сили, суперечить принципам справедливості, добросовісності на розумності.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, свої вимоги заявник мотивував тим, що 26.03.2002 року Овідіопольським районним судом Одеської області було винесено рішення по справі № 2-373/2002 року, яким позовні вимоги АТ «Ощадбанк» було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 7502,36 грн. Рішення набрало законної сили 27 квітня 2002 року (а.с. 6-7).

З метою примусового виконання вказаного рішення суду, 26.03.2002 року Овідіопольським районним судом Одеської області був виданий виконавчий лист № 2-373.

Надалі виконавчий лист було пред`явлено до виконання до відділу державної виконавчої служби (далі ВДВС) Овідіопольського управління юстиції. 28.08.2002 року державним виконавцем Костенко Р.В. було складено акт опису арешту майна, після чого, як стверджує представник Банку, жодних процесуальних документів щодо виконавчих проваджень на адресу Банку не надходило.

В подальшому представник АТ «Ощадбанк» звернувся з запитом до ВДВС з проханням повідомити про проведення виконавчих дій щодо виконання виконавчого документа № 2-373, виданого 26.03.2002 року Овідіопольським районним судом Одеської області.

05.11.2019 року заступник начальника відділу реструктуризації та стягнення заборгованості філії - ООУ АТ «Ощадбанк» повторно звернувся із заявою до Овідіопольського ВДВС ГТУЮ в Одеській області з проханням повідомити про знаходження виконавчого листа №2-373, виданого 26.03.2002 р. Овідіопольським місцевим судом Одеської області, про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Надалі на адресу АТ «Ощадбанк» надійшла відповідь Овідіопольського РВ ДВС ПМУ МЮ (м.Одеса) від 30.01.2020 року, з якої вбачається, що у відділі на виконанні виконавчий лист № 2-373 стосовно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягувач АТ «Ощадбанк», не перебував та не перебуває (а.с. 14).

Відповідно до п.17.4 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, за змістом ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року за №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Також Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.21 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, в редакцій, чинній на час видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи протягом трьох років.

Обов`язок звернутись із заявою до суду про видачу виконавчого листа та пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених статтею 21 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, вказаній вище, покладався саме на стягувача.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 дав роз`яснення, що перелік причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено. А тому суддя дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Так, метою застосування ст.433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Таким чином, з огляду на викладені обставини, слід дійти висновку про те, що умовою для видачі дубліката виконавчого документу є звернення стягувача із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання та у разі доведеності втрати його оригіналу.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на час вчинення виконавчий дій, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд з метою ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У частині шостій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Крім того, як було вказано вище, відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали суду, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Згідно з ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час вчинення виконавчих дій, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року (в редакції, чинній на час повернення виконавчих листів), рекомендоване поштове відправлення це реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M», які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Згідно з пунктом 99 цих Правил рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці 4 пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Таким чином, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу у виконавчому провадженні постанови про повернення виконавчого документа є квитанція про відправлення та повідомлення про вручення рекомендованого листа, які в матеріалах справи відсутні.

Пропуск стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таких правових позицій дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 2-836/11

Крім того, згідно із ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» , в редакції, чинній на час звернення стягувача до суду із даною заявою, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Верховний Суд в своїй практиці зазначає, що стягувач, який пред`явив виконавчий документ до примусового виконання з урахуванням засад здійснення виконавчого провадження має законні очікування, що рішення суду буде виконане. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам принципу правової визначеності.

Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження визначений розділом XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1302/29432 (далі Інструкція).

За змістом пункту 1 розділу XII Інструкції начальник управління державної виконавчої служби може проводити перевірку законності виконавчого провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані, - у трьох випадках: за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби; з власної ініціативи, а також за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Отже, перевірка законності виконавчого провадження віднесена до виключної компетенції, зокрема, начальника управління державної виконавчої служби.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 16.09.2020 року у справі № 344/18277/18 зауважив, що видача дубліката втраченого виконавчого листа є необхідною для завершення судового провадження. Примусове виконання судового рішення гарантує і завершує здійснення прав сторін у справі. Суд на стадії виконання судового рішення виконує забезпечувальну функцію, реалізація якої відбувається через попереднє санкціонування судом найбільш важливих процесуальних виконавчих дій, вчинення яких потребує встановлення додаткових гарантій законності та дотримання відповідних прав їх учасників, які забезпечуються судом, зокрема видача дубліката виконавчого листа.

Також слід зазначити, що Верховний Суд виходить із того, що надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Про необхідність поновлення строку та видачі дублікату виконавчого листа до виконання також вказано в постановах Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі № 709/1194/13, від 30.06.2020 року у справі № 6/2515/739/2012, від 08.07.2020 року у справі № 2-2924/2009.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що звернувшись із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заявник АТ «Ощадбанк» не надав суду жодного належного та достатнього доказу втрати отриманого оригіналу виконавчого документа.

З підстав викладеного, слід дійти висновку про те, що представник АТ «Ощадбанк» надав докази того, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист - не виконано; довів, що не проведено стягнення з боржника за виконавчим листом, дублікат якого заявник просить видати; тобто надав достатньо доказів, які підтверджують поважність причин пропуску строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів також зазначає, що та обставина, що АТ «Ощадбанк» просив поновити строк і видати дублікат виконавчого листа про стягнення грошових коштів за судовим рішенням від 26.03.2002 року, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідчить про те, що вказане рішення не виконано до теперішнього часу.

Разом з тим, що стосується добровільного виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 , то по-перше:, він народжений ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.97), а по-друге: він сплачував грошові кошти до 2000 року (а.с.37-66), а тому судове рішення від 26.03.2002 року не має ніякого відношення до сплати грошових коштів до 2000 року.

Даних про те, що вказане судове рішення було оскаржено в апеляційному чи касаційному порядку, матеріали справи не містять.

Також безпідставними є вимоги ОСОБА_1 , які ним викладені у відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» (а.с.172-173), а тому жодна із цих вимог задоволенню не підлягає, так як він оскаржуваної ухвали суду в апеляційному порядку не оскаржував і з відповідними позовними вимогами до суду не звертався.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і прийняти постанову, якою апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 2102 грн., як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк»задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 червня 2020 року скасувати.

Прийняти постанову, якою поновити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видати дублікат виконавчого листа 2-373 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 7502,36, 36 грн. (сім тисяч п`ятсот дві гривні 36 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена, в частині видачі дубліката виконавчого листа, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Постанова, в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення з поважних причин складено 15.03.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева