Справа № 510/2387/20
Провадження № 2/510/460/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.21 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про визнання права власності на спадкове майно у вигляді: житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,0904 га, після смерті матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_4 .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за законом, після смерті батька прийняв спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), після смерті матері, у встановлений законодавством строк, звернувся із заявою про прийняття спадщини. Пізніше, 20.11.2020 р. позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю (оригіналу) правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Урум А.Д. (ордер серії МК № 126257 від 27.11.2020 р.) направив до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачка, у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; свідоцтво про народження ОСОБА_1 , батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 ; свідоцтво про народження ОСОБА_5 , батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 ; свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_7 »; довідка про реєстрацію місця проживання ОСОБА_8 ; витяг про реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_4 ; технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , самочинних споруд не має; звіт про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку по АДРЕСА_1 ; державний акт на право приватної власності на землю площею 0,0904 га по АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_3 ; витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; витяг з домової книги за адресою: АДРЕСА_1 ; довідка виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 25.11.2020 р., із якої вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 з нею був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , її син ОСОБА_1 ; заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 від 30.01.2009 р., спадкова справа № 30/09; заява ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 від 30.01.2009 р., спадкова справа № 30/09; витяги зі Спадкового реєстру; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі; інформаційні довідки зі Спадкового реєстру; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії після смерті ОСОБА_4 , підстава відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії після смерті ОСОБА_3 , підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 .. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 . Під час життя ОСОБА_4 заповіту не залишив, у зв`язку з чим спадкоємство здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги були дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 , які успадкували спадщину шляхом фактичного володіння та управління спадковим майном, усі правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходились у них. Таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , прийняли спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), однак не оформили її належним чином.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді: земельної ділянки, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,0904 га та Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала після смерті чоловіка. Під час життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження не залишила, у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є син ОСОБА_1 , який є позивачем по справі та донька ОСОБА_2 , відповідачка по справі.

30.01.2009 р., тобто у встановлений законодавством строк, ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 30/09, ОСОБА_2 , в свою чергу, 30.01.2009 р. звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини.

Пізніше, 20.11.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини після смерті батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_3 , однак у видачі свідоцтв про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю (оригіналу) правовстановлюючого документу на спадкове майно, що підтверджується постановами про відмову у вчинені нотаріальної дії. Оригінал правовстановлюючого документа позивач надати не зміг, у зв`язку із його втратою спадкодавцем. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті батька ОСОБА_4 відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) та матері ОСОБА_3 , шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець першої черги відмовилась від прийняття спадщини.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Так як спадщина на майно ОСОБА_4 відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК УРСР (1963 р.).

Згідно ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На підставі ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які є спадкоємцями за законом, не звернулися до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном прийняли спадщину, оскільки після смерті ОСОБА_4 проживали у спадковому житловому будинку, слідкували за технічним станом житлового будинку.

Спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась після 01.01.2004 р., тому зазначені правовідносини регулюються ЦК України 2003 р.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач, після смерті ОСОБА_3 , прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи, інший спадкоємець першої черги ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини, про що свідчить заява від 30.01.2009 р.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього (відсутність (оригіналу) правовстановлюючого документу на нерухоме майно).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України та ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.).

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1261, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1 ) право власності на будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 29,90 кв.м., житловою площею 19.10 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 9412588 від 29.12.2004 р., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку розміром 0,0904 га., розташовану на території АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ОД № 038780, виданий 13.05.1998 р. на підставі рішення виконкому Ренійської міської ради від 01.03.1998 р. № 91/6, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № 40, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін