ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/104/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ПОСТАНОГОВІЙ І.О.

за участю

скаржник не з`явився;

державний виконавець не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - скаржник, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 08.12.2011 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за ВП № 23125035 та стягнення з боржника - ОСОБА_2 на користь позивача коштів в розмірі 50 192,15 грн. на підставі виконавчого листа № 2-2550 виданого 25.11.2010 року на виконання рішення Дарницького районного суду в м. Києві від 17.09.2010 року у цивільній справі № 2-2550/10 про відшкодування матеріальних та моральних збитків. Виконавче провадження на даний час знаходиться у провадженні державного виконавця Башинського Р.В. Так, всупереч нормам Закону України «Про виконавче провадження», в період з 21.12.2011 року по 14.1 1.2019 року, тобто протягом восьми років, вагомих виконавчих дій не здійснювалося, чим умисно перешкоджалося виконанню рішення суду. Скаржник зазначає, що за скаргами стягувача, Дарницький районний суд м. Києва неодноразово, ухвалами від 06.10.2011 року № 4с-86/11 та пізніше від 06.08.2014 року у справі 753/12658/14-ц, визнавав неправомірними дії державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві та зобов`язував виконавця виконати рішення суду в установлений строк. Але дані рішення суду не були виконані державним виконавцем і до цього часу. Внаслідок чого прокуратурою Святошинського району м. Києва були порушені декілька досудових проваджень відносно державного виконавця. Так, скаржник зазначає, що державним виконавцем за клопотаннями стягувача не було виконано вимог, викладених у його клопотаннях, у зв`язку з чим просить суд визнати дії чи бездіяльність державного виконавця неправомірними, зобов`язати державного виконавця усунути допущенні порушення вимог Закону під час виконання судового рішення та задовольнити вимоги стягувача, що викладені в клопотанні від 18.11.2019 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2019 року головуючим суддею по розгляду справи визначено суддю Дарницького районного суду м. Києва Даниленка В.В.

Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року відкрито провадження у справі.

09.09.2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від головуючим суддею по розгляду справи визначено суддю Дарницького районного суду м. Києва Каліушка Ф.А.

Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року прийнято скаргу ОСОБА_1 до провадження та призначено її до судового розгляду.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Будь яких клопотань або заяв до суду не надав.

Представник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, однак 12.02.2021останнім було надано до суду, на виконання ухвали суду від 10.09.2020 року, оригінали зведеного виконавчого провадження № 59420927.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, суд ухвалив на підставі стст. 223, 450 ЦПК України розглянути справу у їх відсутність.

Дослідивши надані учасниками виконавчого провадження докази і наведені доводи, матеріали виконавчого провадження № 59420927, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва 25 листопада 2010 року було видано виконавчий лист, який в подальшому надано до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві та 08.12.2010 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 23125035 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 50 192,15 грн.

24.06.2019 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Башинським Р.В., за виконавчим листом № 753/15562/18, який виданий Дарницьким районним судом м. Києва 19.06.2019, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59399039 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 94 513, 05 грн.

26.06.2019 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Башинським Р.В. прийнято постанову про об`єднання виконавчих проваджень № 23125035, № 59399039 у зведене виконавче провадження № 59420927.

Відповідно до оригіналу зведеного виконавчого провадження № 59420927, вбачається, що державним виконавцем, протягом усього строку ведення виконавчого провадження, здійснено ряд виконавчих дій.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність вимог скарги, суд приймає до уваги те, що згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За імперативними приписами статті 17 Закону, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч. 5 ст. 74 Закону, рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 2, 3 статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно із ч. 1 ст. 19 вищевказаного Закону, сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в даному випадку скарга на бездіяльність державного виконавця ґрунтується на загальній незгоді стягувача із бездіяльністю виконавця у виконавчому провадженні.

Спосіб захисту своїх прав, який в даному випадку обрав стягувач, також є максимально неконкретизованим і загальним, адже стягувач просить визнати дії чи бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві - Башинського Р.В. неправомірними, зобов`язати державного виконавця усунути допущені порушення вимог Закону під час виконання судового рішення.

Так, виходячи з аналізу статей 2, 13, 447, 451 ЦПК України, суд зазначає, що в порядку контролю за виконанням судових рішень суд може визнати лише конкретну бездіяльність виконавця неправомірною, тобто ту бездіяльність, яка стосується невчинення конкретної виконавчої дії в рамках виконавчого провадження, тим самим зобов`язати державного виконавця усунути порушення шляхом зобов`язання вчинити певну дію, розглянути певне клопотання тощо, але за умови, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, оскаржуються у строк визначений спеціальним Законом.

Щодо вимоги скаржника зобов`язати державного виконавця задовольнити вимоги стягувача, викладені в клопотанні від 18.11.2019 року, суд, виходячи з вищезазначених положень чинного законодавства, зазначає, що в разі бездіяльності виконавця з приводу виконання конкретного виконавчого документа, стягувач має право звернутися до нього із клопотанням з приводу вчинення конкретних виконавчих дій, а виконавець буде зобов`язаний розглянути таке клопотання та повідомити про результати його розгляду стягувача.

В разі ж, якщо стягувач вважатиме незаконним результат розгляду його клопотання або якщо стягувач не отримає будь-якої інформації з приводу результату розгляду клопотання, він має право оскаржити конкретне рішення, дію чи бездіяльність виконавця з приводу розгляду його клопотання до суду.

Однак, досліджуючи оригінали зведеного виконавчого провадження № 59420927, вбачається, що останні не містять клопотання ОСОБА_1 від 18.11.2019 року, а скаржником не доведено факту направлення вказаного клопотання до державного виконавця та отримання відправлення останнім .

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скаржником не доведено та не надано до суду належних доказів на підтвердження заявлених у скарзі вимог, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Виходячи з вищевикладеного та керуючись стст. 13, 81, 352, 354, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.