Справа № 209/4202/21
Провадження № 2/209/1472/21
23 грудня 2021 року м. Кам`янське
Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Шендрика К.Л.,
за участі секретаря Драгунцевої С.М.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, площею 40,5 кв.м., загальною площею 72,1 кв.м. Право власності на квартиру набула на підставі договору купівлі продажу квартири, від 18 грудня 2019 року між нею та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Після укладення договору купівлі-продажу квартири, за проханням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 деякий час залишились зареєстрованими в житловому приміщенні по АДРЕСА_1 до вирішення ними особистих питань з приводу оформлення документів у міграційній службі для виїзду на постійне проживання до Російської Федерації та в Пенсійному фонді України, де відповідачка ОСОБА_2 перебувала на обліку та отримувала пенсію, як громадянка України. При укладенні та нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу квартири від 18 грудня 2019 року було зазначено про те, що сторони домовилися, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнять квартиру від речей домашнього вжитку та знімуться з реєстраційного обліку по квартирі до 18 березня 2020 року. До визначеного договором строку, відповідачі виселилися з квартири, звільнили квартиру від речей домашнього вжитку та передали їй квартиру та ключі від неї, як новому власнику нерухомого майна. Проте, відповідачі не знялися з реєстраційного обліку по квартирі, та, виїхали з України на постійне місце проживання до Російської Федерації, залишилися бути зареєстрованими у належній їй квартирі по АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 01.12.2021 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.
Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав:
В ході судового розгляду встановлено, що позтивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, площею 40,5 кв.м., загальною площею 72,1 кв.м. на підставі договору купівлі продажу квартири, від 18 грудня 2019 року між нею та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с. 14-15), витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 21). Після укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишились зареєстрованими в житловому приміщенні по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 001141162 від 21.10.2021 року (а.с. 18). Проте, відповідачі не знялися з реєстраційного обліку по квартирі, та, виїхали з України на постійне місце проживання до Російської Федерації, що підтверджується актом про непроживання № 515 від 08.10.2021 року (а.с. 20). Реєстрація відповідачів за вказаною адресою чинить перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до правил ст. 71 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців.
Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право у користуванні житловим приміщенням, суд визнає обґрунтованим, надані позивачем докази належними та допустимими, що є підставою для задоволення позову.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст.ст. 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя К.Л.Шендрик