Справа пр. № 2/756/1988/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ващенко М.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 27 липня 2007 року до 18 травня 2015 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька ОСОБА_4 .

Позивач стверджувала, що на даний час дитина мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до суду не подав.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позові та пояснила, що з листопада 2020 року малолітня ОСОБА_4 постійно мешкає з батьком ОСОБА_2 . До цього дитина кожні вівторок, четвер та чотири вихідні на місяць жила з матір`ю, а кожні понеділок, середу, п`ятницю та чотири вихідні на місяць - з батьком. ОСОБА_1 вказувала, що відповідач не надає коштів на утримання доньки, а тому просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до положень ст. 234 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 був допитаний судом у якості свідка. Він зазначив, що до листопада 2020 року донька мешкала з ним за адресою: АДРЕСА_1 кожні понеділок, середу, п`ятницю та чотири вихідні на місяць. На сьогодні дитина постійно проживає разом з батьком.

ОСОБА_2 надав свідчення, що він належним чином виконує обов`язок з утримання доньки, а тому просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову ОСОБА_1 та зазначив, що дитина мешкає з батьком, а тому підстави для стягнення аліментів з ОСОБА_2 відсутні.

Суд, заслухавши вступні слова позивача та представника відповідача, показання допитаного у якості свідка відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, дійшов такого висновку.

27 липня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1023.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька ОСОБА_2 (а. с. 7).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року у справі № 756/5564/14-ц шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано (а. с. 8-10).

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Виходячи з логічного й системного тлумачення наведених законодавчих положень, можна зробити висновок, що аліменти на утримання дитини стягуються з того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Такий позов управі пред`явити той з батьків, з ким проживає дитина (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів").

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року у справі № 756/10836/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з матір`ю (а. с. 11-25).

Однак після набранням цим судовим рішенням законної сили сторони справи досягнули домовленості, що донька кожні вівторок, четвер та чотири вихідні на місяць мешкатиме з матір`ю, а кожні понеділок, середу, п`ятницю та чотири вихідні на місяць - з батьком.

З листопада 2020 року малолітня ОСОБА_4 постійно проживає разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Та обставина, що з листопада 2020 року малолітня ОСОБА_4 постійно мешкає з батьком визнана позивачем у поясненнях, які вона надала у своєму вступному слові, а тому доказуванню не підлягає.

Отже, право на стягнення аліментів на утримання доньки у позивача виникне з моменту, коли дитина буде постійно проживати з нею (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 201/17854/16-ц).

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 12 березня 2021 року