Ухвала

09 березня 2021 року

м. Київ

справа № 335/8009/20

провадження № 61-3025ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що постанову Заводського районного суду міста Запоріжжя від 17 травня 2011 року по справі № 2а-48/2011 скасовано постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2012 року та зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Запоріжжя перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 державну та додаткову щомісячну пенсію у розмірах відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», державну пенсію з 13 грудня 2010 року по 22 липня 2011 року, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю з 01 травня 2010 року по 22 липня 2011 року включно, з урахуванням положень ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

Відповідачем було здійснено перерахунок основної та додаткової пенсії та нараховано до виплати грошові кошти у сумі 29 471,41 грн.

Стягувач по справі № 2а-48/2011 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємицєю є позивач ОСОБА_1

У 2018 році ОСОБА_1 було виплачено суму заборгованості на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2012 року по справі 2а-48/2011.

Крім того, постановою Заводського районного суду міста Запоріжжя від 13 жовтня 2014 року у справі №332/4811/14-а, зобов`язано управління Пенсійною фонду України в Заводському районі міста Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 державної пенсії (по інвалідності) відповідно до ст. ст. 49,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, з 25 березня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з урахуванням різниці, яка виплачена у цей період; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Запоріжжя здійснити нарахування і виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком з 25 березня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Відповідачем лише було здійснено перерахунок основної та додаткової пенсії та нараховані кошти до виплати у сумі 17 303,94 грн.

На час подання позову, повна сума заборгованості, перерахована за судовим рішенням суду такі і не була фактично виплачена позивачу.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила стягнути на свою користь нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 16 лютого 2012 року по 31 грудня 2017 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Заводського районного суду міста Запоріжжя від 17 травня 2011 року у загальному розмірі 43 012,22 грн, а також нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 26 лютого 2015 року по 31 травня 2020 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Заводського районного суду міста Запоріжжя від 13 жовтня 2014 року у загальному розмірі 19 355,90 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя

від 11 листопада 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 16 лютого 2012 року по 31 грудня 2017 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2012 року по справі № 2а-48/11, у загальній сумі 43 012,22 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 26 лютого 2015 року по 31 травня 2020 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Заводського районного суду міста Запоріжжя від 13 жовтня 2014 року по справі № 2а-4811/11, у загальній сумі 19 335,90 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задоволено частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11 листопада 2020 року змінено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 20 лютого 2016 року по 31 грудня 2017 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2012 року по справі № 2а-48/11, на загальну суму 9 633,09 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 20 лютого 2016 року по 31 травня 2020 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Заводського районного суду міста Запоріжжя від 13 жовтня 2014 року по справі № 2а-4811/11, на загальну суму 10 493,52 грн.

В іншій частині позовних вимог про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних - відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 26 січня 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 62 348,12 грн (43 012,22 грн + 19 335,90 грн), тобто суму, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270, 00 грн х 100 = 227 000, 00 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга,

є малозначною в силу закону.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому є підстави для відкриття касаційного провадження.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної правозастосовчої практики.

Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою

статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою,

пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних.

Копію ухвали та оригінал касаційної скарги з доданими матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун