Провадження №2/235/546/21
Справа №235/202/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 березня 2021 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Величко О.В.

при секретарі Комаровій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Центр надання адміністративних послуг при Покровській районній державній адміністрації Донецької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві власності, згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.12.2004 року. Крім позивача в квартирі з 10.08.2012 року зареєстрована її онука ОСОБА_2 , однак в квартирі не мешкає з листопада 2014 року. Договір найму житлового приміщення між позивачем та відповідачем не укладався. Реєстрація відповідача у квартирі порушує право позивача на розпорядження її майном, а також на отримання житлової субсидії. На даний час відповідач має громадянство іншої держави та постійно проживає в Російській Федерації. Посилаючись на ст.ст.71, 72 ЖК УРСР, позивач просить визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, за змістом поданої заяви просили розглянути справу у їх відсутність, заперечень проти заочного розгляду справи не висловили (а.с.17, 31).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав (а.с.21, 24, 28, 35).

Третя особа надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу на розсуд суду без участі представника центру (а.с.34).

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не повідомив про причини неявки, не подав відзив, а позивачка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Позивач є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.12.2004 року, зареєстрованого Комунальне підприємство «Управління міського господарства» , реєстраційний номер 9594064 (а.с.4-5).

За змістом довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Покровської міської ради Донецької області №5745 від 28.12.2020 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач та з 10.08.2012 року онука позивача ОСОБА_2 , 1991 року народження (а.с.6).

Судом встановлено, що відповідач проживала у квартирі як член сім`ї власника, як онука власника набула право користування та зареєструвала своє місце проживання у встановленому законом порядку.

За змістом акту обстеження від 29.12.2020 року, виданого Комунальною установою Покровський координаційний комітет самоорганізації населення, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , але фактично не мешкає з листопада 2011 року, а також немає особистих речей за зазначеною адресою (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З приводу застосування правових норм, які є підставою для визнання особи такою, що втратила право корситування житловим приміщенням, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд не може встановлювати наявність чи відсутність порушення права без звернення особи, поданого відповідно до вимог процесуального закону.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Згідно зі ст. 175 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст.ст. 13, 43, 265 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Тому в разі посилання позивача не на ту норму закону, суд уточнює підстави позову й застосовує норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це позивача.

Судом з`ясовано, що спір виник між позивачем та відповідачем, який є членом сім`ї власника житла. Тому суд вважає, що при вирішенні спірних відносин до застосування підлягають положення ст.405 ЦК України.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, відповідно до якої саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійсненні власником права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч.2 ст.386 ЦК України).

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до Постанови №5 Пленуму ВССУ від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

Оскільки квартира перебуває у приватній власності позивача, відповідач проживав у квартирі як член сім`ї власника, між вказаними особами як суб`єктами сервітутного правовідношення виникли відносини щодо користування спірною квартирою, що регулюється саме нормами ст.405 ЦК України, враховуючи вищезазначені норми права та обставини справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.405 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 229, 263-265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Центр надання адміністративних послуг при Покровській районній державній адміністрації Донецької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа - Центр надання адміністративних послуг при Покровській районній державній адміністрації Донецької області, місцезнаходження Донецька область, м.Покровськ, вул.Торгівельна, 11, .

Суддя