Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А.М., за участю секретаря судового засідання Єрьоміної А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про встановлення факту родинних відносин, прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме що заявниця є рідною племінницею ОСОБА_2 ; встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_1 за законом після смерті рідної тітки - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнання права власності ОСОБА_1 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовної заяви вказала, що її матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , були рідними сестрами, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження та свідоцтв про шлюб. Її тітка ОСОБА_5 07.08.1959 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , після реєстрації якого ОСОБА_7 змінила прізвище зі « ОСОБА_8 » на - « ОСОБА_9 ». Під час шлюбу подружжя ОСОБА_9 побудувало будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Цей будинок був прийнятий до експлуатації. Право власності на будинок було оформлено на чоловіка її тітки, ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом № НОМЕР_1 про право приватної власності та Рішенням №334 Виконкому Іллічівської районної Ради народних депутатів. Виходячи с приписів статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 року, будинок за адресою: АДРЕСА_1 . був у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер. Після його смерті її тітка, ОСОБА_2 , фактично прийняла цей будинок у спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала в ньому ще 38 років після смерті чоловіка. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса вона не зверталася. Таким чином, за життя ОСОБА_2 право власності на належний їй будинок, не було оформлено належним чином. З лютого 2019 року та по теперішній час вона мешкає у будинку її рідної тітки, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Вона піклувалася та доглядала за нею до самого дня її смерті. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено актовий запис №1860. При цьому, у свідоцтві про смерть ОСОБА_2 помилково було вказано дату народження померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 . Всі витрати, пов`язані з її похованням, оплачувала вона. Після смерті тітки, ОСОБА_2 , вона залишилася жити в її будинку за адресою: АДРЕСА_1 , фактично прийнявши цей будинок у спадщину. Вона проживає в ЦЬОМУ будинку по теперішній час, утримує його та сплачує всі рахунки за комунальні ПОСЛУГИ. В будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час ніхто не зареєстрований. Син померлої ОСОБА_2 - ОСОБА_10 зареєстрований та мешкає в Маріупольському пансіонаті для ветеранів війни та праці №2, за адресою: АДРЕСА_2 . Він не одружений, дітей не має. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса Абаканов Ігор Володимирович не звертався. На спадкове майно він не претендує, оскільки не має коштів для утримання будинку та оплати комунальних послуг, що підтверджується доданими до позову письмовими поясненнями ОСОБА_10 . Вона постійно проживала разом із спадкодавицею ОСОБА_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , але не була там зареєстрована. У зв`язку з цим, виникла необхідність у встановленні в судовому порядку факту прийняття нею спадщини після смерті рідної тітки - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, у свідоцтві про смерть ОСОБА_2 помилково було вказано дату народження померлої - ІНФОРМАЦІЯ_5 . У зв`язку з цим, виникла потреба у встановленні в судовому порядку факту родинних відносин між нею та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вона є її рідною племінницею.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності , зазначивши, що підтримує позовні вимоги.

Представник відповідача Маріупольської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав письмовий відзив на позовну заяву, в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими з огляду на таке. В матеріалах справи відсутня обґрунтована відмова нотаріуса в оформленні спадкових справ. Позивачка передчасно звернулась до суду з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування. Щодо встановлення факту родинних відносин та встановлення факту прийняття спадщини, то позивачка повинна підтвердити зазначені обставини поясненнями свідків у судовому засіданні та відповідними поясненнями представників ЖКП.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2 , виданого 14.08.1960 року бюро ЗАГС м.Западна Двіна Тверської області РРФСР, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась позивачка ОСОБА_11 , батьками якої є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , актовий запис № 124.

15.08.1981 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_14 у Будинку шлюбу м.Жданова Донецької області, актовий запис № 2711, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 15.08.1981 року. Прізвище позивачки після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_15 ».

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого 11.01.1949 року Кунинським райбюро ЗАГС Псковської області РФ, ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась матір позивачки ОСОБА_13 , батьками якої є ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , актовий запис № 4.

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 01.11.1959 року Октябрським ЗАГС Калінінської області РФ, 01.11.1959 року батьки позивачки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб, актовий запис № 77. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_18 ».

Згідно зі свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_6 , виданого бюро ЗАГС сел. Клішено Кунинського району Псковської області РФ, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась рідна сестра матері позивачки - тітка позивачки ОСОБА_5 , батьками якої є ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , виданого 07.08.1959 року Октябрським ЗАГС Калінінської області РФ, 07.08.1959 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, актовий запис № 5. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_9 ».

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 25.05.1981 року Іллічівським відділом ЗАГС м.Жданова Донецької області УССР, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік тітки позивачки ОСОБА_6 , актовий запис № 540.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 27.12.2019 року Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис № 1860.

Згідно акту № 369 від 03.11.2020 року, складеного головою КСН сел. «Мирний», позивачка ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_3 , фактично мешкає в АДРЕСА_1 , що підтверджують свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

З пояснень свідка ОСОБА_19 вбачається, що позивачка мешкає в АДРЕСА_1 , з лютого 2019 року вона є племінницею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка здійснювала догляд за тіткою та її сином ОСОБА_10 . Після смерті тітки залишилась проживати у будинку, доглядати за ним, повністю самостійно утримує будинок та сплачує комунальні послуги.

Аналогічні пояснення надала свідок ОСОБА_20 .

З пояснень свідка ОСОБА_10 вбачається, що він є сином померлої та інвалідом 1 групи, зареєстрований та постійно проживає у Маріупольському пансіонаті для ветеранів війни та праці №2. Утримувати батьківській будинок та сплачувати комунальні послуги він не має можливості, у зв`язку з чим не звертався до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Підтвердив, що ОСОБА_1 з лютого 2019 року здійснювала догляд за його матір`ю та ним та фактично живучи з ними за адресою АДРЕСА_1 . Він не заперечує, щоб ОСОБА_1 прийняла у спадок будинок його батьків.

З наданих копій квитанцій вбачається, що позивачка сплачує комунальні послуги на утримання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, після смерті тітки ОСОБА_2 , позивачка взяла на себе повністю всі витрати на її поховання, що підтверджується копією договору - замовлення на організацію та проведення поховання та копіями чеків.

В період шлюбу тітка позивачка ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком побудували домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок було прийнято до експлуатації.

Право власності на вказане домоволодіння було зареєстровано за чоловіком тітки позивачки ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлю № НОМЕР_1 від 12.05.1985 року.

Згідно звіту про оцінку вартості житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкта оцінки становить 188700,00 грн.

Згідно листа третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 30.03.2021 № 768/01-16 після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 наявність спадкової справи відсутня. (а.с.65)

Згідно листа третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 19.03.2021 № 673/01-16 після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 наявність спадкової справи відсутня. (а.с.67)

В матеріалах справи відсутня обґрунтована відмова нотаріуса, щодо заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.4, ч.2 ст.48, ст..66-68 Закону України «про нотаріат», обов`язок щодо встановлення спадкового майна, кола спадкоємців та видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно покладений на орган нотаріату.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до п.24 Постанови Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст..1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст.1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори при прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки.

До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази:

1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);

2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;

3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_11 є рідною племінницею ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_12 , але через помилку в документі, що підтверджують родинні відносини, заявниця позбавлена можливості оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням всіх наданих доказів у сукупності, суд вважає, доведеним факт родинних відносин між ОСОБА_1 , як тіткою та племінницею, тому вимоги в цій частині є законними і підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про встановлення факту прийняття спадщини, то суд зазначає наступне.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 встановлення факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення статей 1268, 1269 Цивільного кодексу, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності Цивільного Кодексу України, тобто після 1 січня 2004 року. Якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном.

Згідно матеріалів справи вбачається, що спадщина відкрилася після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заявляючи вимоги щодо встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_1 невірно розуміє їх зміст та наслідки, суд вважає, що позивачем було невірно обрано спосіб захисту порушеного права в цій частині, тому вимоги щодо встановлення факту прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог про визнання права власності, то суд зазначає наступне.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.4, ч.2 ст.48, ст. 66-68 Закону України «Про нотаріат», обов`язок щодо встановлення спадкового майна, кола спадкоємців та видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно покладений на органи нотаріату.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України « про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Відповідно до п.24 Постанови Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», особа яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст.1272 ЦК.

Позивачка не надала суду документів, щодо звернення нею до нотаріальної контори та відмови нотаріуса щодо прийняття спадщини.

З огляду на викладене суд, вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 82, 89, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про встановлення фактів родинних відносин, прийняття спадщини та визнання права власності,- задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_11 (РНОКПП НОМЕР_10 ) є рідною племінницею ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду або через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. Іванченко