Справа № 581/2/21
Провадження № 2/581/41/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2021 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді Сізова Д.В.,

з участю секретаря судового засідання Самілик Н.М.,

позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Ганненка О.С.,

відповідача ОСОБА_2 та її представника адвоката Козін Т.В.,

відповідача ОСОБА_3 та її представника адвоката Осіпова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Ганненко О.С. звернувся до суду із вказаним позовом.

Вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька позивача ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, до складу якої входять три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,7363 га, 0,2443 га та 0,1134 га, які розташовані на території Колядинецької сільської ради Роменського району Сумської області.

Її сестра ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті їхнього батька, звернувшись 12 червня 2012 року із відповідною заявою до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори. Її сестра ОСОБА_3 , отримавши рішення суду про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, також прийняла її, звернувшись 19 жовтня 2015 року до тієї ж нотаріальної контори з відповідною заявою.

Вказує, що ОСОБА_2 свідоцтв про право на спадщину після батька не отримувала, а видані на ім`я ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину після нього визнані рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 грудня 2019 року недійсними.

Після цього, позивач вирішила також звернутися до державного нотаріуса з заявою про отримання свідоцтв про право на спадщину після смерті батька, однак у вчиненні такої нотаріальної дії їй постановою нотаріуса було відмовлено з огляду на не прийняття нею спадщини.

Поважними причинами пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини вказує своє захворювання колінних суглобів, яке є хронічним та перешкоджає її пересуванню. Зазначає, що у період із 14 травня по 4 червня 2012 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Липоводолинській центральній районній лікарні, про що маються відповідні виписки з медичної карти.

Посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 315/714/19 вказує, що такі причини можуть слугувати для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У зв`язку з викладеним, просить визначити їй додатковий строк один місяць для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив, у якому не визнає позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні. Вказує, що вона у встановлений законодавством шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька, надіславши її до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори поштою, і 12 червня 2012 року була заведена спадкова справа № 85/2012. Вказує, що її сестра ОСОБА_3 у жовтні 2015 року також подала заяву про прийняття спадщини після смерті їхнього батька. Під час розгляду судової справи про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, ОСОБА_3 приховала той факт, що вона - ОСОБА_2 , також є спадкоємцем першої черги, тому вона не була залучена до її розгляду. Під час оформлення ОСОБА_3 спадкових прав, їхня сестра ОСОБА_1 подавала до нотаріальної контори заяву, у якій вказала, що спадщину після батька вона не приймала і з заявою про визначення додаткового строку для її прийняття до суду звертатись не буде. Зазначає, що внаслідок помилки органів реєстрації цивільного стану їй та ОСОБА_3 було видано два різних свідоцтва про смерть батька, у яких вказано різні дати його смерті. Вказана обставина стала причиною того, що нотаріусом було заведено дві спадкових справи після смерті ОСОБА_4 . Встановивши зазначене, а також те, що ОСОБА_3 у межах заведеної за її заявою спадкової справи, було видано три свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки, вона була вимушена звернутися до суду з позовом про визнання цих свідоцтв недійсними. Після задоволення її вимог, судом було визнано недійсними вказані свідоцтва про право на спадщину. Зазначене фактично і стало підставою для звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом. Вважає, що у позивача було достатньо часу для прийняття спадщини і її лікування у період із 14 травня по 4 червня 2012 року не могло стати перешкодою для цього.

Представник ОСОБА_3 адвокат Осіпов Ю.В. надіслав відзив, у якому сторона відповідача не заперечує проти задоволення позову та вважає, що спадкові земельні ділянки повинні бути розподілені між спадкоємцями у рівних частинах.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позивач вказала, що вона мала захворювання колінних суглобів ще за довго до смерті батька і досить давно за межами житла вона пересувається зі сторонньою допомогою, у разі необхідності її возять автомобілем діти. На поховання батька та його поминки у с. Колядинець її також привозили діти на автомобілі. Повідомила, що можливо вона й могла у шестимісячний строк звернутися до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини. Із метою лікування суглобів вона щорічно, але у різний час проходила стаціонарне лікування у районній лікарні.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову із викладених у відзиві підстав.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 8,9, 75, 76, 80).

25 травня 2004 року ОСОБА_4 отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,094 га, що розташована на території Колядинецької сільської ради Роменського району Сумської області(а.с.82).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Беєве помер ОСОБА_4 ( а.с.10).

Із довідки Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 21 вересня 2015 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час смерті був один зареєстрований та самотньо проживав у с. Колядинець Липоводолинського району Сумської області. Заповіт від імені ОСОБА_4 виконкомом цієї сільради не посвідчувався (а.с. 11).

12 червня 2012 року ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 85/2012 (а.с. 73, 74).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 8 вересня 2015 року ОСОБА_3 визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 строком два місяці(а.с.39).

19 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, заведено спадкову справу №236/2015 (а.с. 77).

19 жовтня 2015 року до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори надійшла засвідчена секретарем Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області заява ОСОБА_1 від серпня 2015 року, у якій вона вказує, що заяву про прийняття спадщини після смерті батька не подавала, за визначенням строку для її подання до суду звертатися не буде і не заперечує проти того, щоб свідоцтва на спадщину прийняла ОСОБА_3 (а.с. 81).

30 січня 2017 року ОСОБА_3 отримала три свідоцтва про право на спадщину за законом на три належні батьку земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами 2,7363 га, 0,2443 га та 0,1134 га (а.с. 84-85).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 грудня 2019 року вказані свідоцтва про право на спадщину визнано недійсними (а.с.13-17).

11 грудня 2020 року постановою державного нотаріуса Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Мельника В.О.відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на належні ОСОБА_4 земельні ділянки, з огляду на не прийняття нею спадщини(а.с. 10)

Згідно з виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 19 грудня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 у період із 14 травня по 4 червня 2012 року та з 12 березня по 2 квітня 2013 року перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Липоводолинська центральна районна лікарня». Обидві виписки містять однаковий основний діагноз: Деформуючий генералізований остеартроз із переважним враженням колінних суглобів ІІ стадії, НФС-ІІ-ІІІ ст. (а.с.18,19).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Отже, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, позивач вказує, що вона задовго до смерті батька мала захворювання колінних суглобів, тому це, а також її стаціонарне лікування у період із 14 травня по 4 червня 2012 року, завадило їй вчасно звернутися до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що вказані обставини не можна визнати поважними причинами пропуску позивачем строку звернення з заявою про прийняття спадщини з таких причин.

Маючи хронічну та тривалу хворобу, яка фактично затрудняє пересування та потребує сторонньої допомоги у вирішенні справ поза межами будинку, позивач розуміла, що для реалізації нею своїх спадкових прав їй необхідно буде залучати до цього інших осіб та передбачати для цього додатковий час. Однак ОСОБА_1 не врахувавши зазначеного, ні до свого лікування у лікарні з 14 травня по 4 червня 2012 року, ні після цього не вчинила жодних дій, які б вказували на її бажання вчасно прийняти спадщину. Навпаки з її заяви, яка міститься у спадковій справі №236/2015 вбачається, що вона не бажала приймати спадщину після смерті батька у той час, коли її оформленням займалася ОСОБА_3 . Зазначена заява подана поза межами встановленого ст. 1270 ЦК України строку і в силу положень ст. 1273 ЦК України не має для суду правового значення, однак викладені у ній обставини вказують на відсутність заінтересованості позивача у прийняття спадщини після смерті батька.

Крім того, жодних належних та допустимих доказів того, що позивач у строк для прийняття спадщини, за виключенням періоду перебування на стаціонарному лікуванні, не могла самостійно з`явитися до нотаріуса або до уповноваженої на це посадової особи органу місцевого самоврядування для подання заяви про прийняття спадщини, суду не надано.

За таких обставин, відсутні підстави для висновку про те, що перебування позивача у період із 14 травня по 4 червня 2012 року на стаціонарному лікування було об`єктивною та непереборною перешкодою, з якою закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. До таких висновків суд дійшов також враховуючи надані позивачем у судовому засіданні пояснення про те, що можливо вона і могла вчасно подати заяву про прийняття спадщини.

Щодо посилання сторони позивача на постанову Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 315/714/19, у якій зроблено висновок про те, що хвороба та амбулаторне лікування спадкоємця, яке відбулося за декілька днів до спливу шестимісячного строку, є поважною причиною і такою, що може слугувати для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд зазначає таке.

Аналізом зазначеного рішення суду встановлено, що Верховний Суд вважав пов`язаними з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця обставинами, що потягли за собою незначний пропуск строку для прийняття спадщини його гостре раптове захворювання, яке настало наприкінці строку для прийняття спадщини, та врахував звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини наступного дня після одужання, пропустивши всього три дні. Вказані у постанові Верховного Суду обставини не є тотожними у даній справі.

За таких обставин, за відсутності доказів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 12 березня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 ; АДРЕСА_3 ; РНОКПП: суду не відомий.

Суддя Д. В. Сізов