Провадження №2/369/6895/21
УХВАЛА

про залишення позову без руху

31.12.2021 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Жулянський машинобудівний завод «ВІЗАР» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи,-

в с т а н о в и л а:

29.12.2021 до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява позовом Державного підприємства «Жулянський машинобудівний завод «ВІЗАР» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, в якій позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати Наказ відповідача № 451-к від 09.12.2021 про відсторонення позивача від роботи;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення позивача від роботи;

29.12.2021 року вказану позовну заяву було передано в провадження судді Дубас Т.В., у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Частинами 1, 2 статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 року за № 13 "Про практику застосування судами законодавства" якщо буде встановлено, що на порушення ст.46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст.235 КЗпП).

Проте, позивач, окрім визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, ставить питання про виплату заробітної плати у період її відсторонення, що необхідно уточнити.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Разом з тим, заявляючи позовні вимоги майнового характеру, які підлягають грошовій оцінці - про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, позивачем не зазначено ціну позову, прохальна частина позовної заяви не містить конкретної суми, яку позивач просить стягнути з відповідача, не наведено обґрунтованого розрахунку цієї суми.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Позивачем ціну позову не визначено, судовий збір не сплачено, позивач просить звільнити від його сплати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Тобто, позивач звільняється від сплати судового збору щодо вимог про стягнення заробітної плати, однак не звільняється від його сплати щодо вимог про визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення від роботи, оскільки такі вимоги не тотожні поновленню на роботі звільненого працівника, при пред`явленні яких позивач звільняється від сплати судового збору.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Тому за подання позову в частині скасування наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає сплаті судовий збір за двома вимогами, немайновою згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» та майновою відповідно до пункту 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року (908 грн. 00 коп), та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також у позові заявлені одну вимогу майнового характеру зобов`язати відповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за фактичний час незаконного відсторонення позивача від роботи, проте позивач ціну позову не визначила, не зазначила розмір невиплаченої заробітної плати за час відсторонення позивача від роботи відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, пред`явлена позовна заява подана з порушенням ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме:

- не зазначено ціну позову;

- до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору, або підстави звільнення від його сплати;

- не додано розрахунок ціни позову;

- не вказано розмір заробітної плати, яку просить стягнути позивач з відповідача.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Згідно ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Оскільки встановлено невідповідність позовної заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, суддя вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Жулянський машинобудівний завод «ВІЗАР» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків поданої заяви терміном десять днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст. ст. 177, 185 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Позовну заяву позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Жулянський машинобудівний завод «ВІЗАР» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків поданої заяви десять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі усунення недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Т.В. Дубас