Суддя Черняк В. Г.
Справа № 644/9284/20
Провадження № 2/644/553/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року м. Харків.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Черняка В.Г.,

за участю:

секретаря судових засідань - Шеремет К.В., Теліцина А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та догляду,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила суд розірвати договір довічного утримання та догляду укладений між нею та ОСОБА_3 від 12.07.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою О.Б., який зареєстрований в реєстрі за №1262 та зняти заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 . Крім того, позивач ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 12.07.2004 року уклала договір довічного утримання та догляду зі своєю донькою ОСОБА_3 , який бувпосвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою О.Б., та зареєстрований в реєстрі за №1262. Згідно до умов вказаного договору відповідач взяла на себе зобов`язання довічно утримувати позивача, надаючи їй необхідне харчування, одяг і забезпечувати за нею належний догляд та необхідну допомогу, вартість харчування, одягу та необхідної допомоги було встановлено у розмірі мінімальної пенсії щомісячно, залишено ОСОБА_2 збереження права довічного проживання у відчужуваній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Натомість позивач передала відповідачу у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,2 кв.м, в тому числі житлової 16,7 кв.м. Відповідно до п. 10 зазначеного вище договору, на квартиру АДРЕСА_1 накладається заборона відчуження. Позивач є особою похилого віку, потребує спілкування, постійного нагляду та допомоги у побуті. За ці роки з моменту укладання договору відповідач не виконала жодних умов договору довічного утримання та догляду. Не надає жодної допомоги у побуті, не доглядає ОСОБА_2 та не забезпечує матеріально. Взагалі не підтримує зв`язок спілкування довгий час. Усі ці роки позивачу допомагає у побуті, забезпечує харчуванням, одягом, необхідними ліками та лікування, оплачує комунальні послуги за відчужувану квартиру син позивача - ОСОБА_4 . Відповідно до п.12 договору довічного утримання та догляду в разі невиконання ОСОБА_3 взятих на себе за цим договором обов`язків, договір може бути розірвано.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.12.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

18.12.2020 року представником позивача усунуто зазначені в ухвалі суду від 04.12.2020 року та подано уточнену позовну заяву.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.12.2020 року провадження по справі відкрито, ухвалено проводити розгляд в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

27.04.2021 року представником відповідача - адвокатом Чуб С.В. надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що відповідач категорично не погоджується з обставинами викладеними у позовній заяві, вважає їх безпідставними з огляду на наступне. Договором довічного утримання та догляду від 12.07.2004 встановлено обов`язок відповідача надавати позивачу необхідне харчування, одяг і забезпечувати за позивачем належний догляд та необхідну допомогу. Вартість харчування, одягу та необхідної допомоги у розмірі мінімальної пенсії щомісячно. Відповідач регулярно відвідувала позивача та допомагала їй: готувала, надавала матеріальну допомогу до моменту переїзду до іншої країни. Наразі, зобов`язання відповідача за договором довічного утримання та догляду від

12.07.2004 допомагає виконувати син відповідача - ОСОБА_5 ,

та позивач не заперечувала проти виконання останнім зобов`язань. Крім того, представник відповідача посилався на висновок ВС у справі № 757/32769/15-ц, відповідно до якого

законодавством України не встановлено обов`язку набувача щодо саме особистого

догляду за відчужувачем. Не було встановлено такого обов`язку і договором довічного

утримання, укладеного сторонами у справі. Отже, на думку представника відповідача, відповідач виконує належним чином зобов`язання за вищевказаним договором, а позивач, у свою чергу, приймає таке виконання. Щодо доказів наданих позивачем на підтвердження невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором довічного утримання, а саме несплату за комунальні послуги, представник відповідача зауважив , що згідно з ч. 1 ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Пунктом 6 вищевказаного договору передбачено, що відповідач зобов`язався довічно утримувати позивача, надаючи останній необхідне харчування, одяг і забезпечувати за нею належний догляд та необхідну допомогу. Тобто, у договорі довічного утримання обов`язки набувача є конкретно визначеними сторонами і обмежуються конкретно визначеними видами догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Тобто, договором не передбачено обов`язку відповідача сплачувати за комунальні послуги. А отже, квитанції про сплати за комунальні послуги не є підтвердженням невиконання відповідачем своїх обов`язків.

18.05.2021 року представником позивача - адвокатом Рябініним С.В. надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому представник позивача зазначив, що в обґрунтуваннях своєї позиції відповідач, жодним чином не довів безпідставність позовної заяви, а тільки підтвердив факт взятих на себе зобов`язань, які не виконує згідно укладеного договору довічного утримання та догляду з позивачем. Щодо зазначених аргументів відповідача, слід зазначити, що тільки перший час після укладення договору довічного утримання та догляду відповідач з`являлась в квартирі своєї матері-позивача, та інколи, допомагала в господарстві. Відповідач виїхала на постійне проживання до Російської Федерації у 2014 році, та з того часу не була в Україні, жодний пункт з договору довічного утримання та догляду відповідачем не виконується. Щодо допомоги виконувати сином відповідача - ОСОБА_5 договору від 12.07.2004 року представник позивача зазначив, що жодних домовленостей з позивачем з цього приводу з позивачем не було та в договорі не прописано, крім того, немає жодних доказів, що онук здійснював догляд та надавав допомогу бабусі. Стосовно сплати комунальних послуг, представник позивача вказав, що з моменту підписання договору довічного утримання та догляду від 12.07.2004 року відповідач набув права власності на квартиру, а відповідно й тягар утримання її. В свою чергу те, що за відповідача сплачувала комунальні послуги позивач, підтверджує невиконання умов договору та байдуже ставлення відповідача не тільки до позивача, а й до набутої квартири. Отже, вказаний договір, на думку представника позивача, підлягає розірванню.

Представник позивача - адвокат Рябінін С.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та просив розірвати договір довічного утримання та догляду укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12.07.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою О.Б., який зареєстрований в реєстрі за №1262 та зняти заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача тричі подавав заяви про відкладення судового засідання.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 12.07.2004 року уклала договір довічного утримання та догляду зі своєю донькою ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою О.Б. та зареєстрований в реєстрі за №1262.

Згідно до умов вказаного договору ОСОБА_3 взяла на себе зобов`язання довічно утримувати ОСОБА_2 , надаючи їй необхідне харчування, одяг і забезпечувати за нею належний догляд та необхідну допомогу. Вартість харчування, одягу та необхідної допомоги було встановлено у розмірі мінімальної пенсії щомісячно. Залишено ОСОБА_2 збереження права довічного проживання у відчужуваній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Натомість, відповідно до п. 1 договору ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,2 кв.м, в тому числі житлової 16,7 кв.м.

Відчужувана квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_2 та належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 16.09.1994 року, реєстраційний № 7-94-34077, зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 26.09.1994 року за реєстровим № П-7-5211.

Згідно до п.12 договору в разі невиконання ОСОБА_3 взятих на себе за цим договором обов`язків, договір може бути розірваний згідно ст.ст. 214,755,756 ЦК України.

Виходячи з підстав позову, позивач, висуваючи вимогу про розірвання договору довічного утримання, посилається на факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань, тому, на думку позивача, наявні всі підстави для розірвання договору довічного утримання, внаслідок припинення виконання зобов`язань стороною договору - Набувачем, в односторонньому порядку.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Частиною 1 ст. 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відтак, за змістом вказаної норми, договір може бути розірваний незалежно від вини набувача. Тому останньому слід доводи факт належного виконання, а не відсутність його вини у невиконанні або неналежному виконанні умов договору довічного утримання.

Положення ч. 1 ст. 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року по справі № 759/501/17 зазначив, тлумачення п. 1 ч. 1ст. 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Отже, з урахуванням підстав позову, умов Договору довічного утримання, саме відповідач зобов`язаний довести належне виконання умов договору довічного утримання.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 10, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем не виконуються належним чином умови Договору щодо допомоги у побуті та догляду, а також сплати щомісячного грошового забезпечення та за житлово-комунальні послуги.

Згідно до умов договору ОСОБА_3 взяла на себе зобов`язання довічно утримувати ОСОБА_2 , надаючи їй необхідне харчування, одяг і забезпечувати за нею належний догляд та необхідну допомогу. Вартість харчування, одягу та необхідної допомоги було встановлено у розмірі мінімальної пенсії щомісячно. Залишено ОСОБА_2 збереження права довічного проживання у відчужуваній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Натомість, відповідно до п. 1 договору ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 у власність квартиру АДРЕСА_1 , а отже саме ОСОБА_3 , як власник переданої їй за договором квартири, повинна нести як власник квартири, обов,язки по утриманню власності в тому числі і по оплаті за житлово-комунальні послуги зазначеної квартири.

Доказів належного виконання умов Договору відповідачем не надано.

Ураховуючи викладені обставини, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивачем про розірвання договору довічного утримання з відповідачем.

Відповідно до п. 10 зазначеного договору, на квартиру АДРЕСА_1 накладається заборона відчуження.

При прийнятті судом рішення про задоволення позову в частині розірвання договору довічного утримання та догляду, укладенего 12.07.2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою О.Б. , зареєстрований в реєстрі за №1262 - окремого рішення щодо скасування накладеної заборони відчуження квартири за умовами цього ж договору який розривається( п. 10 зазначеного договору) - суд вважає не потребує, а отже позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що задоволенню підлягає тільки частина позовних вимог, судовий збір стягується з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме стягненню підлягають кошти в сумі 840 грн. 80 коп., тобто за позовну вимогу про розірвання договору довічного утримання та догляду.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 81, 141, 265, 354-355 ЦПК України, ст. 610, 614, 626, 627, 651, 744, 749, 755 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) про розірвання договору довічного утримання та догляду - задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання та догляду, укладений 12.07.2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою О.Б. , який зареєстрований в реєстрі за №1262.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 січня 2022 року.

Головуючий - суддя: В. Г. Черняк