№336/1516/21
н/п 2-н/336/214/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Є.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Розглянувши матеріали поданої заяви, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 3 ст. 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

В супереч зазначених норм заявником до заяви про видачу судового наказу не додано доказів на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, зокрема, того, що неповнолітня дитина проживає разом з нею, що дає право звернення до суду з відповідною заявою про стягнення аліментів.

Між тим, згідно із відповіддю на запит від 05.03.2021 з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відсутня. Відповідно до відповіді на запит від 05.03.2021 з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження проживання дитини разом із нею стягувач до заяви додала копію довідки № 2 від 23.02.2021, видану керівником органу самоорганізації населення "Квартальний комітет № 53 Заводського району м. Запоріжжя" Горбачевою Л.А. Відповідно до реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомості про таку юридичну особу відсутні, що ставить під сумнів достовірність вищевказаної довідки. Інших доказів на підтвердження факту проживання дитини з заявником суду не надані.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

За викладених обставин, оскільки матеріалами заяви не підтверджено встановлені законом підстави для звернення до суду із заявою про стягнення аліментів, приходжу до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163, 165, 166, 352, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Заявнику роз`яснюється, що відмова у видачі судового наказу з підстав передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ували. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Є.С. Боєв