Справа № 583/4643/20
"10" березня 2021 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді Сидоренка Р.В.,
за участю секретаря Шаміладзе В.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
її представника, адвоката Калантаєнка С.В.,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в м. Охтирці справу за заявою відповідача ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат між сторонами, -
24.02.2021 р. Охтирським міськрайонним судом було розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання заповіту не дійсним. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання заповіту не дійсним відмовлено. Судові витрати залишено за позивачем без відшкодування. 01.03.2021 р. відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат між сторонами, в якому просить прийняти додаткове рішення і стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати на за правничу допомогу на загальну суму 5000 грн.
Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України при ухваленні додаткового рішення, суд, у разі необхідності, може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Позивачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, просили відмовити в задоволенні зави відповідача.
Відповідач в судовому засіданні заявлену заву підтримав прохав її задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 24.02.2021 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання заповіту не дійсним було відмовлено. Судові витрати залишено за позивачем без відшкодування.

Встановлено, що відповідачем були понесені витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 09.03.2020 р., копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, актом прийому - передачі виконаних робіт від 13.02.2021 р., меморіальним ордером від 13.02.2021 р. про оплату ОСОБА_2 витрат за правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представник позивача звернув увагу на не співмірність понесених відповідачем витрат в частині виконання його представником дій по складенню відзиву на позовну заяву (виготовлення та завіряння копій процесуальних документів , матеріалів по справі) клопотання. Як зазначено у акті прийняття-передачі виконаних робіт, вартість зазначених послуг становить 2400 грн.

Суд частково погоджується із цими доводами. На переконання суду вказані дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом, тому вказані витрати у цій частині мають бути стягнуті частково у розмірі 1500 грн.

Доводи сторони позивача про недоведеність витрат через те, що договір про надання правової допомоги складений 09.03.2020 року, тобто задовго до виникнення даного спору суд не бере до уваги, оскільки згідно змісту вказаного договору він укладений на загальне представництво сторони, адвокат приймала участь у даному провадженні також згідно ордеру і, як пояснив відповідач, гонорар ним був сплачений представнику саме за надану правничу допомогу під час розгляду вказаної цивільної справи.

З урахуванням наведеного, критеріїв співмірності, реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4100 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву відповідача ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати на правничу допомогу в сумі 4100 (чотири тисячі сто) гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко