Справа № 428/8114/20
Провадження № 2/428/676/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Шубочкіної Т.В.,

за участю секретарів Погребної Л.М., Підгорної Я.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження позовну заяву Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що з 22.09.2001 року відповідачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . у зв`язку із несплатою наданих послуг з централізованого водопостачання утворилася заборгованість за період з 01.08.2008 року до 31.07.2020 року в сумі 4471,92 гривні та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2002 по 31.07.2020 року в сумі 1251,47 гривень, яку просять стягнути з відповідача. Крім того, стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3% річних, а всього 5989,44 гривень. Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважають наявність недостатньої кількості працівників юридичного відділу та обмежена наявність коштів на оплату судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача та третя особа, яка не заявляє вимог до предмету спору, ОСОБА_2 позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В своїх поясненнях посилався на те, що дійсно зазначена квартира належить його батькові - ОСОБА_1 , але в квартирі проживає він. Заборгованості по водопостачанню та водовідведенню на час розгляду справи немає, про що надав відповідні платіжні документи, а також при постановленні рішення у разі задоволення позову просив застосувати строк позовної давності.

Суд, вислухавши представників відповідача та третю особу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 з 22.02.2002 року. В зазначеній квартирі зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_2 .

Згідно зведеної картки абонента на водопостачання (В) квартири АДРЕСА_1 за період з 01.08.2008 року до 31.07.2020 року утворилася заборгованість в сумі 4471,92 гривні. Індекс інфляції за цей період склав 146,91 гривень, а 3% річних склали 76,57 гривень.

За зведеною карткою абонента по водовідведенню (К) за період з 01.02.2002 по 31.07.2020 року склалася заборгованість в сумі 1251,47 гривень, інфляційні витрати склали 23,83 гривні та 3% річних в сумі 18,74 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Відповідно ст. 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1 та 5 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

До правовідносин за цим договором встановлюється загальний строк позовної давності, що визначенням ст. 257 ЦПК України складає 3 (три) роки.

Судом встановлено, що станом на день звернення позивача до суду сплили строки позовної давності, які передбачені ЦК України, оскільки у відповідача виник борг перед позивачем 07.01.2017, після чого відповідач перестав здійснювати платежі на користь позивача.

З штампу вхідної кореспонденції та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Сєвєродонецького міського суду Луганської області вбачається, що позовна заява про стягнення заборгованості подана до суду 30.09.2020 року.

Згідно з положеннями ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив про застосування строку позовної давності.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним пропущено строк для звернення до суду із позовом з поважних причин.

Суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, а зазначені причини його пропуску не є поважними, а тому позовні вимоги підлягають розгляду з урахуванням спливу строку позовної давності з 30.09.2017 року.

Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг, на час виникнення спірних правовідносин, регулювалися Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, а потім на підставі ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, відповідно до яких законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Законом України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання;

Статтями 23-24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець послуги з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та величини тиску, а критерієм якості послуги з централізованого водовідведення є безперешкодне приймання стічних вод у мережі виконавця з мереж споживача, за умови справності мереж споживача

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За період з 30.09.2017 року до 31.07.2020 року позивачем нарахована заборгованість за послуги центрального водопостачання у сумі 4074,80 гривень (30.09.2017 -3,08, 10-12.2017 - 276,59, 2018 -1252,07, 2019-1509,20, 07,2020-1033,86 гривень), а за послуги централізованого водовідведення - у сумі 2198,81 гривень (30.09.2017 - 1,73, 10-12.2017 -156,44, 2018 - 663,06, 2019- 767,82, 07.2020- 611,49 гривень), а всього 6273,61 гривень.

Відповідачем надані квитанції щодо сплати за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 за період з жовтня 2017 року до 31.07.2020 року у сумі 5846,19 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки ( штраф, пеня).

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 610 ЦПК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до приписів статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як випливає із змісту Цивільного кодексу України - відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань настає лише у випадках, передбачених законом або встановлених договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням того, що відповідач постійно сплачував за послуги водопостачання та водовідведення, а сума несплати складає лише 427,42 гривень, суд не убачає підстав для стягнення річних та інфляційних виплат.

З огляду на викладене, вимоги позивача знайшли своє підтвердження частково в судовому засіданні і з відповідача підлягає стягненню сума в розмірі 427,42 гривень.

Судові витрати підлягають стягненню відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШив:

Позовну заяву Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» 427 (чотириста двадцять сім) гривень 42 копійки заборгованості за централізоване водопостачання та водовідведення.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судові витрати в розмірі 150 (сто п`ятдесят) гривень 00 коп.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Шубочкіна