КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 755/264/19

провадження № 22-ц/824/682/2021

03 березня 2021року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Гайворонському В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ніколіци Валентини Федорівни, Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Донського Ярослава Сергійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив», ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Транзит», Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про визнання права власності, визнання договорів факторингу, договору відступлення прав за договором іпотеки, договору купівлі-продажу недійсними, визнання договору іпотеки припиненим, визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року у складі судді Арапіної Н.Є.,

встановив:

04.01.2019 ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті підстави, що 04 грудня 2007 року було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, за яким ОСОБА_7 , перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , придбав нежиле приміщення №180-кафе (літ. А) в будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Київської міської ради від 08 жовтня 2015 року №129/2032 вулицю Марини Раскової перейменовано на вулицю Євгена Сверстюка .

05.12.2007 ОСОБА_7 , як фізична особа-підприємець, уклав з АКІБ "УкрСиббанк" генеральний договір про надання кредитних послуг № 0 та додаткову угоду № 0 до генерального договору про надання кредитних послуг (індивідуальна угода) №0 від 05 грудня 2007 року, за умовами яких отримав кредит у розмірі 1 515 000 грн.

На забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, 05.12.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладений договір поруки №162766.

05.12.2007 між АКІБ "УкрСиббанк" та ТОВ «Фірма «Транзит» укладений договір поруки №162767.

05.12.2007 між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_7 укладений договір іпотеки №12498, відповідно до якого останній, за письмовою згодою дружини ОСОБА_4 , передав в іпотеку належне їм на праві власності приміщення №180-кафе (літ. А) в будинку АДРЕСА_1 .

13.02.2008 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_7 та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_2

24.11.2010 Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-3531/1-10, за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ТОВ «Фірма «Транзит» заборгованість за кредитним договором у сумі 1 783 457,27 грн, судовий збір у сумі 1 700 грн та витрати на ІТЗ -120 грн.

09.12.2010 ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №23219126 з накладенням арешту на майно боржника, а 21.02.2013 - винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого листа за належністю до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, за місцем проживання боржника.

01.12.2015 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві було накладено арешт на майно ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер.

24.11.2016 ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Фінактив» підписали договір факторингу №48 про відступлення права вимоги, в тому числі щодо передачі права вимоги до ОСОБА_7 , як боржника, ОСОБА_5 та ТОВ «Фірма «Транзит», як поручителів.

28.11.2016 ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Фінактив» уклали договір про відступлення прав вимоги №1 за договорами іпотеки до договору факторингу №48 від 24.11.2016.

28.11.2016 ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика» підписали договір факторингу №48/1 про відступлення прав вимоги, в тому числі щодо передачі права вимоги до ОСОБА_7 , як боржника, ОСОБА_5 та ТОВ «Фірма «Транзит» як поручителів.

Оскільки право вимоги до ОСОБА_7 з моменту смерті останнього припинилося, вважала, що таке право не могло перейти до ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика».

13.12.2016 приватний нотаріус Данич О. Ф. зареєструвала право ТОВ «ФК «Позика» як іпотекодержателя, проте цей запис не може стосуватися приміщення АДРЕСА_1 , оскільки в ньому вказується інший номер договору іпотеки; договір про відступлення прав вимоги між ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика» був укладений 20.12.2016, тобто на сім днів пізніше за прийняте рішення про реєстрацію прав на внесення запису до реєстру; внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не підтверджується інформаційною довідкою від 11.01.2017 №77967834.

26.07.2017 ТОВ «ФК «Фінактив» звернулося до державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Донського Я. С. з заявою про реєстрацію права власності на приміщення. До цієї заяви було додано вимогу ТОВ «ФК «Позика» від 29.11.2016 до ОСОБА_7 про усунення порушень умов кредитного договору від 05.12.2007, повідомлення про вручення 09.12.2016, договір про відступлення прав за договорами іпотеки від 20.12.2016 між ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика» та інші документи. Право власності було зареєстроване за ТОВ «ФК «Фінактив».

01.08.2017 державний реєстратор філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Донський Я. С. прийняв заяву ТОВ «ФК «Позика» про внесення змін до державного реєстру прав, на підставі якої право власності було зареєстроване за ТОВ «ФК «Позика».

Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Позика» є незаконним, оскільки останній не здійснив перевірку документів на наявність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав.

З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.08.2017 № 94454 (пошук за іменем Корзан Ю. В.) та №94442873 (пошук за адресою нерухомого майна) вбачається наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями щодо придбаного ОСОБА_7 спірного нерухомого майна.

З інформаційної довідки від 14.08.2017 №94454 вбачається, що станом на 01.08.2017 були наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Всупереч вимогам ч.3 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після відкриття на об`єкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав державний реєстратор не переніс до такого розділу відомості про інші речові права та суб`єкта цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих обтяжень. З матеріалів реєстраційної справи вбачається, що ТОВ ФК «Позика» взагалі не зверталося з заявою про реєстрацію за ним права власності на приміщення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2017 в справі №755/12464/17 було заборонено ТОВ «ФК «Позика» вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нежилих приміщень.

27.10.2017 ТОВ « ФК «Позика» уклало з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О. В. та реєстрований в реєстрі за № 4841, за яким право власності на нежиле приміщення перейшло до ОСОБА_3 .

Оскільки договір іпотеки №12498 від 05.12.2007 не містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками та передбачало б передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя сторонами не укладалось, у іпотекодержателя були відсутні підстави для набуття права власності на предмет іпотеки.

Вимога про усунення порушень кредитного договору, яка датована 29.11.2016, містить посилання на договір факторингу за грудень 2016 року та договір відступлення права вимоги від 20.12.2016, що свідчить про те, що вона взагалі не направлялась іпотекодавцю. Станом на 29.11.2016 ТОВ «ФК «Позика» ще не зареєструвала права іпотекодержателя, а тому вказана вимога не може розглядатися як повідомлення про порушення зобов`язання відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Повідомлення про вручення ОСОБА_7 вимоги про усунення порушень кредитного договору з відміткою штемпеля пошти за 09.12.2016 є підробленим.

05.06.2018 ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ніколіци В. Ф. з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало її батьку.

Листом від 15.06.2018 №96/02-14/6/2016 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ніколіца В. Ф. повідомила про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на законом з підстав наявності арештів, накладених ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві та ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, а також з підстав того, що право власності на нежитлове приміщення зареєстроване 27.10.2018 за ОСОБА_3 .

Посилалась на те, що вказані дії відповідачів призвели до порушення прав ОСОБА_2 на Ѕ нежилого приміщення №180-кафе (в літ. А) в будинку АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала після смерті свого батька.

З огляду на те, що на момент видачі виконавчого листа від 24.11.2010 строк вимоги за кредитним договором вже настав, ПАТ «УкрСиббанк» був повідомлений про смерть ОСОБА_7 наприкінці зими - початку весни 2016 року, ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «ФК «Фінактив», ТОВ «ФК «Позика» з вимогами до спадкоємців протягом встановленого законом строку не звертались, вважає, що зобов`язання за кредитним договором є припиненим. Оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, зобов`язання за договором іпотеки також припинилося.

Незаконна бездіяльність Дніпровського та Дарницького районних відділів державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ в м. Києві щодо обтяження речових прав на нерухоме майно від 01.12.2015 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та від 22.12.2010 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження призводить до порушення прав позивача на оформлення права власності на Ѕ частину спірного нерухомого майна.

Посилаючись на вказані обставини, вимоги ст. 16, 25, 509, 523, 607, 1216, 1218, 1258, 1261, 1268, 1273, 1281, 1282 ЦК України, ст.3, 17 Закону України «Про іпотеку», ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» позивач просила суд: визнати припиненим договір іпотеки №12498 від 05.12.2007 між ОСОБА_7 та ПАТ «УкрСиббанк»; визнати недійсним договір факторингу №48 від 24.11.2016 між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Фінактив» в частині передачі права вимоги до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ТОВ «Фірма «Транзит»; визнати недійсним договір факторингу №48/1 від 28.11.2016 між ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика» в частині пункту 79 Реєстру боржників щодо передачі права вимоги до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ТОВ «Фірма «Транзит»; визнати недійсним договір про відступлення прав за договором іпотеки від 20.12.2016, укладеного між ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика», зареєстрований в реєстрі за №1160 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М. А.; визнати незаконним та скасувати рішення Державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Донського Я. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36412084 від 01.08.2017, на підставі якого зареєстровано право власності ТОВ «ФК «Позика» на приміщення №180 в будинку АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 27.10.2017, укладений між ТОВ «ФК «Позика» та ОСОБА_3 ; визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37802739 від 27.10.2017 про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на приміщення АДРЕСА_1 ; визнати право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку нежитлового приміщення №180 - кафе (літ. А) в будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано за малолітньою дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частку нежитлового приміщення №180 - кафе ( в літ. А) в будинку АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Позика» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 4 802 грн 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 4 802 грн 50 коп.

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва в частині відмови в позові та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Свої доводи мотивує тим, що відмовляючи в позові про визнання недійсними договорів факторингу, суд першої інстанції безпідставно вказує, що позивач не є їх стороною і зазначені договори не порушують права та інтереси позивача. Зазначені договори визначають розмір права вимоги, які ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика» отримали до ОСОБА_7 , і якому кореспондує обов`язок його спадкоємця ОСОБА_2 погасити таку заборгованість, тобто безпосередньо стосуються інтересів ОСОБА_2 , порушують її права та охоронювані законом інтереси.

Рішення суду про відмову у позові про визнання недійсним договору про відступлення прав за договором іпотеки від 20.12.2016, укладеного між ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика», ухвалене в результаті неповного дослідження всіх обставин справи та неправильного застосування норм процесуального права.

Факт відсутності реєстрації за ТОВ «ФК «Фінактив» прав іпотекодержателя, що є передумовою для укладення договору про відступлення прав за договором іпотеки від 20.12.2016 між ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика», встановлений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року (справа №755/12464/17). Всупереч вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України суд першої інстанції не визнав зазначену обставину такою, що не підлягає доказуванню.

Судом першої інстанції неправильно застосовано до даних правовідносин положення ст. 1281 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення питання про припинення прав вимоги до ОСОБА_2 та припинення відносин за договором іпотеки.

Судом встановлено, що 14.04.2017 представником ТОВ «ФК «Позика» подано до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори претензію до спадкоємців боржника ОСОБА_7 , яка була повернута для усунення недоліків. 15.02.2018 та 31.08.2018 представником ТОВ «ФК «Позика» подано до приватного нотаріус претензію до спадкоємців боржника ОСОБА_7 з пропуском строку, передбаченого ч.3 ст. 1281 ЦК України. Свідок ОСОБА_5 підтвердила, що навесні 2016 року повідомила ПАТ «УкрСиббанк» про смерть боржника ОСОБА_7 , проти чого банк не заперечував.

Суд незаконно відмовив у позові в частині визнання незаконним та скасування рішення Державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Донського Я. С., яке є одностороннім правочином щодо набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» про державну реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Позика» на нежитлове приміщення. Питання недійсності цього правочину не було предметом розгляду в справі №755/12464/17, що було залишено поза увагою суду.

Правовою підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 27.1-0.20176, укладеного між ТОВ «ФК «Позика» та бенефіціаром цього товариства ОСОБА_3 слугувало те, що ТОВ «ФК «Позика» не мало право власності на приміщення, а тому договір є недійсним в силу ст. 203, 215 ЦК України як такий, що укладений особою, яка не є законним власником майна, а також що цей правочин укладено сторонами з метою незаконного заволодіння майном позивача і є недійсним в силу ст. 228 ЦК України. Відмовляючи у задоволенні вказаних позовних вимог суд першої інстанції безпідставно вказує, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту його прав, оскільки закон не обмежує позивача в праві вимагати визнати недійсними договори укладені третіми особами стосовно свого майна. Суд також не розглянув вимогу щодо визнання договору недійсним в силу ст. 228 ЦК України.

Суд першої інстанції безпідставно відмовив в позові в частині визнання незаконним і скасування рішення приватного нотаріуса Верповської О. В. про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на спірне нерухоме майно, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків. Вказана реєстраційна дія також вчинена за наявності не скасованих обтяжень на розпорядження цим об`єктом. Скасування державної реєстрації прав за ОСОБА_10 є необхідною передумовою для відновлення порушеного права власності ОСОБА_2 на успадковане нею майно.

Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн позивачем не заявлялись, а тому відмова суду в цій частині є безпідставною.

У відзиві на вказану апеляційну скаргу представник АТ «УкрСиббанк» зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Інші учасники справи правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення в частині визнання права власності на 1/ 2 частку нежитлового приміщення № 180-кафе (в літ. А) в будинку АДРЕСА_1 за позивачем та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаної вимоги. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував, що за відсутності дійсного спору про право володіння, користування та розпорядження майном між спадкоємцями, спір про визнання права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини і щодо якого не отримано свідоцтво про прийняття спадщини, не підлягає розгляду судом, адже в такому випадку суд не визнаватиме право власності, яке набув і зареєстрував спадкоємець, а де-факто встановлюватиме його, тобто створюватиме. Судом також не враховано, що він є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна.

Представник ТОВ «ФК «Позика» в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині визнання права власності на 1/ 2 частку нежитлового приміщення № 180-кафе (в літ. А) в будинку АДРЕСА_1 за позивачем та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаної вимоги. Іншу частину рішення залишити без змін.

Посилається на ті підстави, що відповідно до постанови касаційного суду по справі №755/12464/17 постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року змінено, виключено з її мотивувальної частини висновки про те, що «відповідно до приписів частини 4 статті 1281 ЦК України зобов`язання за кредитним договором припинились, що свідчить про припинення зобов`язання і за договором іпотеки, укладеним для забезпечення виконання зобов`язання за основним договором. Таким чином, кредитор позбавлений права на звернення стягнення на предмет іпотеки в частині, що належить позивачу», тобто договір про іпотеку не припинений та є дійсним. Відповідно позовна вимога про визнання припиненим договору іпотеки вже розглядалась та була залишена без задоволення.

Крім цього, позивачем обрано невірний спосіб захисту.

Правом надання відзиву на вказані апеляційні скарги учасники справи не скористались.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Клюца С. О. її апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити. В задоволенні решти апеляційних скарг просив відмовити.

Представник АТ "УкрСиббанк" - адвокат Люта В. В. просила апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення. Проти задоволення решти апеляційних скарг не заперечувала.

Представник ТОВ "ФК "Позика" - адвокат Поздняков П. В. просив апеляційні скарги відповідачів задовольнити, в задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні апеляційних скарг ТОВ "ФК "Позика" та ОСОБА_3 слід відмовити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2000 року до 13 лютого 2008 року.

04 грудня 2007 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 укладений договір купівлі-продажу нежилого приміщення №180-кафе (в літ. А) в будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 90,40 кв.м., за ціною 1 957 300 грн. Відповідно до п.2.1 договору, ОСОБА_7 сплатив покупцеві вказану суму до підписання і нотаріального посвідчення цього договору (а.с. 42 т.1).

05 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та СПД ОСОБА_7 укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № 0 та додаткову угоду № 0 до Генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода) № 0 на суму 1 515 000 грн. Цільове призначення (мета) кредиту: придбання нежилого приміщення №180-кафе (а.с.45-49 т. 1).

05 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 (поручитель) укладений договір поруки №162766 (а.с.50 т. 1).

05 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ "ФК «Фірма Транзит» (поручитель) укладений договір поруки №162767 (а.с.51 т. 1).

05 грудня 2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 укладений договір іпотеки №12498, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т. М. , реєстраційний номер 3485, згідно з яким ОСОБА_7 передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нежиле приміщення №180 - кафе (в літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.52, 53 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер (а.с. 65 т.1).

Спадкова справа №6/2016 до майна померлого ОСОБА_7 заведена 04.07.2016 приватним нотаріусом Ніколіцею В. Ф.

24 листопада 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Фінактив» укладений договір факторингу №48, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 05.12.2007 перейшло до ТОВ «ФК «Фінактив» (а.с. 102 -105 т. 2).

28 листопада 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «ФК «Фінактив» (новий іпотекодержатель) укладений договір про відступлення прав вимоги №1 за договорами іпотеки до договору факторингу №48 від 24.11.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф., зареєстрований в реєстрі за №4206 (а.с. 112-113 т.2).

28 листопада 2016 року між ТОВ «ФК «Фінактив» (клієнт) та ТОВ «ФК «Позика» (фактор) укладено договір факторингу №48/1, відповідно до якого право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло до ТОВ « ФК «Позика» (а.с. 14, 15 т.2).

29 листопада 2016 ТОВ «ФК «Позика» складено вимогу на ім`я боржника ОСОБА_7 про дострокове виконання зобов`язання за договором іпотеки, в якій повідомлялось про намір звернути стягнення на предмет іпотеки - нежиле приміщення №180 - кафе (в літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 15, 16 т. 5).

13 грудня 2016 державним реєстратором - приватним нотаріусом Данич О. Ф. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 32887904 від 13.12.2016, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про ТОВ «ФК «Позика», як іпотекодержателя за договором іпотеки , серія та номер:3485, виданий 05.12.2007 (а.с.29 т. 2).

20 грудня 2016 року між ТОВ «ФК «Фінактив» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «ФК «Позика» (новий іпотекодержатель) укладений договір про відступлення права за договорами іпотеки, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами та перелічені у додатку №1 до цього договору (а.с.24 т.2).

26 липня 2017 року ТОВ «ФК «Фінактив» звернулося до Державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві Донського Я. С. з заявою про реєстрацію права власності на приміщення, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором серія та номер 3485, видавник Дем`яненко Т. М. (а.с.111 т. 1).

01 серпня 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Донським Я. С. прийнято рішення провести державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення №180 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «ФК «Фінактив» (а.с.121 т.1).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності здійснено 26.07.2017, номер запису про право власності: 21665224. Підстава виникнення права власності: рекомендоване повідомлення, видане 09.12.2016, видавник: Укрпошта; вимога про усунення порушення умов кредитного договору, серія та номер 2894, виданий 29.11.2016, видавник ТОВ «ФК «Позика»; договір про відступлення прав за договором іпотеки, серія та номер:1160, виданий 20.12.2016, видавник Юдін М. А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; іпотечний договір серія та номер:3485, виданий 05.12.2007, видавник Дем`яненко Т. М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Підстава внесення запису : рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер :36412084 від 01.08.2017 (а.с. 66 т. 5).

01 серпня 2017 року ТОВ «ФК «Позика» звернулося до Державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві Донського Я. С. з заявою про внесення змін до Державного реєстру прав (а.с.122 т. 1).

01 серпня 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Донським Я. С. прийнято рішення внести зміни до запису про право власності за номером 21665224 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомо майна з реєстраційним номером 000 / спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зазначено власником вказаного майна ТОВ «ФК «Позика» (а.с. 124, 125 т. 1).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2017 року (справа №755/12464/17) в порядку забезпечення позову ОСОБА_4 заборонено ТОВ «ФК «Позика», ПАТ «УкрСиббанк» вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нежитлового приміщення №180 -кафе (в літ. А) в буд. АДРЕСА_1 (а.с. 128 т. 1).

27 жовтня 2017 року між ТОВ «ФК «Позика» (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О. В., згідно з яким продавець передає належне йому на праві приватної власності нежитлове приміщення №180, загальною площею 90,4 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Нежитлове приміщення належить продавцю на підставі договору іпотеки, посвідченого 05 грудня 2007 року Дем`яненко Т. М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №3485. За погодженням сторін продаж нежитлового приміщення вчинено за 833 100 грн . Покупець здійснює розрахунок за цим договором на поточний рахунок продавця № НОМЕР_2 в АТ «Альфа Банк», МФО 300346, код 39493634 протягом одного року з моменту укладання цього договору (а.с. 129, 130 т.1).

05.04.2017 ОСОБА_4 звернулась до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «ФК «Позика» з заявою про надання згоди на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, в якому повідомила про смерть боржника ОСОБА_7 (а.с. 196 т. 4)

18.04.2017 ТОВ «ФК «Позика» звернулося до Шістнадцятої київської нотаріальної контори з претензією кредитора до спадкоємців боржника (а.с. 179 т. 4).

Відповідно до змісту вказаної заяви, 13 квітня 2017 року ТОВ «ФК «Позика» з заяви ОСОБА_4 стало відомо, що ОСОБА_7 помер.

05 червня 2018 року за №31 приватним нотаріусом Ніколіцею В. Ф. зареєстрована заява ОСОБА_1 в інтересах спадкоємця - малолітньої дитини ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне батькові дитини - спадкодавцю ОСОБА_7 .

15.06.2018 приватний нотаріус Ніколіца В. Ф повідомила ОСОБА_1 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з накладенням арешту на нежитлове приміщення №180-кафе (в літ. А) на АДРЕСА_1 на підставі: ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 09.11.2017 (справа №755/12464/17); постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.11.2015, видавник Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції, а також у зв`язку з тим, що право власності на вказане нерухоме майно 27.10.2017 зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.131 т.1).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року, позов ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ніколіци В. Ф., Державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Я. С., Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Позика», ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ нерухомого майна у спільному майні подружжя та скасування рішення про державну реєстрацію прав задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину нежитлового приміщення №180-кафе (в літ. А) в будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 90,40 кв.м..

Скасовано рішення державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Я. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36412084 від 01.08.2017 р. 15:01:54, номер запису про право власності 21665224, дата та час державної реєстрації 26.07.2017 р. (а.с.105-127 т.5).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року залишено без змін. Постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року змінено, виключено з її мотивувальної частини висновки про те, що «відповідно до приписів частини 4 статті 1281 ЦК України зобов`язання за кредитним договором припинилось, що свідчить про припинення зобов`язання і за договором іпотеки, укладеним для забезпечення виконання зобов`язання за основним договором. Таким чином, кредитор позбавлений права на звернення стягнення на предмет іпотеки в частині, що належить позивачу». В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року залишено без змін (а. с. 7-24 т. 6).

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання іпотечного договору №12498, укладеного 05 грудня 2007 року між ОСОБА_7 та АКІБ «УкрСиббанк», припиненим, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок смерті боржника зобов`язання за іпотечним договором не припиняються. При цьому кредитор не пропустив строк пред`явлення вимоги до спадкоємця померлого боржника.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції, чинній на час смерті ОСОБА_7 ), у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Положення зазначеної норми визнано таким, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 14 липня 2020 року № 8-р/2020.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, та вирішуються у порядку визначеному статтею 1282 ЦК України.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 в редакції, чинній на час смерті ОСОБА_7 ).

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (пункти 57-62), від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (пункт 69.5)).

Як вбачається з матеріалів справи, Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на підставі рішення цього суду від 05 листопада 2010 року (справа №2-3531/1-10), яким стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ТОВ «Фірма Транзит», з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за Генеральним договором про надання кредитних послуг в розмірі 1 783 457 грн 27 коп., суму сплаченого судового збору - 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн (а.с. 56 т.1).

Таким чином, строк вимоги за кредитними зобов`язаннями настав ще в 2010 році.

Разом з тим, частина третя статті 1281 ЦК України не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки право вимоги до ОСОБА_7 виникло ще за його життя, а тому до спірних правовідносин не можуть застосовуватися правила щодо обрахування строку пред`явлення вимоги до спадкоємця померлого боржника. У такому випадку підлягає застосуванню правило про шестимісячний строк для пред`явлення вимоги спадкоємцям боржника, який починає відлік від дня, коли кредитор дізнався або за усіма обставинами міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги.

Такий спосіб обрахування строку для пред`явлення вимоги кредитора спадкоємцям боржника, що передбачає його початковим моментом час до смерті боржника, порушуватиме права кредитора у спадкових правовідносинах та безпідставно позбавлятиме його права на пред`явлення такої вимоги після смерті боржника. За життя боржника правила статті 1281 ЦК України не можуть бути застосовані, оскільки відсутні відповідні правові підстави, зокрема не виникли спадкові правовідносини, відсутні спадкоємці, яким має бути пред`явлена така вимога.

Строки, визначені у частині третій статті 1281 ЦК України, не можуть мати на меті дострокове припинення прав кредитора не у спадкових правовідносинах, а тому не можуть починати свій перебіг до настання відповідних умов.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 753/23907/15-ц (провадження № 61-5671св18), постанові від 03 лютого 2021 року у справі №278/3367/19-ц (провадження №61-13586св20).

Судом встановлено, що про смерть боржника АТ «УкрСиббанк», ТОВ «ФК «Позика» були повідомлені ОСОБА_4 в заяві від 05.04.2017 року.

Протилежного суду не доведено і матеріали справи не містять іншої інформації про те, що АТ «УкрСиббанк», ТОВ ФК «Фінактив», або ТОВ «ФК «Позика» дізнались про смерть боржника раніше.

Зважаючи на наведене, шестимісячний строк для пред`явлення спадкоємцю ОСОБА_7 вимоги кредитора, встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України, не пропущений.

Покази свідка ОСОБА_5 про те, що навесні 2016 року вона повідомила ПАТ «УкрСиббанк» про смерть боржника ОСОБА_7 , не є достатнім доказом на підтвердження вказаної обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, представник АТ «УкрСиббанк» проти вказаної обставини заперечував.

Висновки Київського апеляційного суду, викладені в постанові від 12 червня 2019 року (справа №755/12464/17), про відсутність в матеріалах справи відомостей щодо пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника протягом строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, не може бути взято судом до уваги при розгляді даної справи, оскільки встановлення вказаної обставини не виходило в тій справі до предмета спору, про що також зазначено в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року, ухваленій за наслідками перегляду вказаного судового рішення.

Позивачем ОСОБА_1 , як законним представником спадкоємця боржника, не доведено належними та достатніми доказами, що відповідачам раніше квітня 2017 року стало відомо чи за усіма об`єктивними обставинами могло бути відомо про смерть ОСОБА_7 та відкриття спадщини, а тому відсутні підстави вважати, що строк пред`явлення вимоги спадкоємця боржника пропущений, а так само для висновку, що право вимоги кредитора припинилося.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального справа, зокрема статей 1281, 1282 ЦК України у цій частині не підтвердилися.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання недійсним договору факторингу №48 від 24.11.2016 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Фінактив» щодо передачі права вимоги до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ТОВ «Фірма «Транзит», договору факторингу №48/1 від 28.11.2016 між ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика» в частині пункту 79 Реєстру боржників щодо передачі права вимоги до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ТОВ "ФК «Фірма «Транзит», визнання недійсним договору про відступлення прав за договором іпотеки від 20.12.2016, укладеним між ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика», суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є стороною вказаних договорів та остання не довела будь-яких порушень відповідачами її законних прав та інтересів при їх укладенні.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

У статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Законний представник малолітньої ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом за захистом прав останньої, як спадкоємця боржника ОСОБА_7 , з огляду на перехід до неї обов`язків за кредитним зобов`язанням в розмірі вартості успадкованого майна. Заміна кредитора у зобов`язанні, а також перехід права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від АТ «УкрСибанк» до ТОВ «ФК «Фінактив» та в подальшому до ТОВ «ФК «Позика» свідчить, що позивач є зацікавленою особою та має право на оспорення цих правочинів.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Як убачається із договору факторингу №48 від 24 листопада 2016 року, ПАТ «УкрСиббанк» (клієнт) відступає ТОВ «ФК «Фінактив» (фактор) право вимоги в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в Реєстрі боржників, зокрема, право вимоги до ОСОБА_7 за кредитним договором № 0 та додатковою угодою № 0 в сумі 3 545 503, 98 грн.

Одночасно з відступленням права вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення, якими забезпечуються зобов`язання за первинними договорами, про що сторонами додатково укладаються договори відступлення права вимоги за договорами забезпечення ( п. 2.5 договору).

Відповідно до змісту договору факторингу №48/1 від 28 листопада 2016 року, ТОВ «ФК «Фінактив» (клієнт) відступає ТОВ «ФК «Позика» (фактор) право вимоги в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів , та визначені в Реєстрі боржників, зокрема, право вимоги до ОСОБА_7 за кредитним договором № 0 та додатковою угодою № 0 в сумі 3 545 503, 98 грн.

Одночасно з відступленням права вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення, якими забезпечуються зобов`язання за первинними договорами ( п. 2.4 договору).

20 грудня 2016 року між ТОВ «ФК «Фінактив» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «ФК «Позика» (новий іпотекодержатель) укладений договір про відступлення права за договорами іпотеки, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами та перелічені у додатку №1 до цього договору, зокрема договором іпотеки від 05 грудня 2007 № 12498.

З огляду на ту обставину, що боржник ОСОБА_7 помер до моменту укладення вказаних договорів, правовідносини останнього з АТ «УкрСиббанк» трансформувались у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та його спадкоємцями, тобто відбулась заміна боржника.

АТ «УкрСиббанк» вправі був передавати право вимоги не до ОСОБА_7 , а до його спадкоємиці, оскільки з 18 січня 2016 року зобов`язання останнього за кредитним договором припинились та виникли у його спадкоємиці, але в межах успадкованого майна відповідно до ст.1282 ЦК України.

Частиною першою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як вже зазначалось вище, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав ( ст. 514 ЦК України).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оспорювані правочини суперечать ст. 514 ЦК України, оскільки вимога до боржника ОСОБА_7 станом на момент її переходу від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика» не існувала.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову у вказаній частині.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції у вказаній частині з постановленням нового рішення про задоволення позову щодо визнання недійсним вказаних договорів в частині передачі права вимоги до ОСОБА_7 .

З огляду на те, що передача права вимоги до поручителів ОСОБА_5 та ТОВ «Фірма Транзит» не стосується прав та інтересів спадкоємця ОСОБА_2 , в інтересах якої подано позов, правові підстави для задоволення позову щодо недійсності передання права вимоги до цих осіб в межах розгляду даної справи відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання незаконним і скасування рішення Державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Донського Я. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36412084 від 01.08.2017, на підставі якого зареєстровано право власності ТОВ «ФК «Позика» на приміщення АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вказане рішення вже було скасовано Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року (справа №755/12464/17).

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції у вказаній частині, суд звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису визнання незаконним та скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. У випадку, коли заявлена вимога про визнання права власності на майно в порядку спадкування, скасування запису про проведену державну реєстрацію права також не є належним способом захисту прав позивача.

Рішення суду про визнання за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 27.10.2017, укладеного між ТОВ «ФК «Позика» та ОСОБА_3 , визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на приміщення АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги не є належним способом захисту порушеного права.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України).

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Володіння майном - це юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника установлювати, змінювати та припиняти юридичне існування майна.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваних правочин).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року (справа №755/12464/17) встановлено, що між сторонами договору іпотеки не був укладений окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому у іпотекодержателя ТОВ "ФК "Позика" були відсутні підстави для набуття права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

В порушення пунктів 1, 2 частини третьої статті 10, частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 державний реєстратор КП «Добробут» Донський Я . С. не здійснив перевірку документів на наявність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав та, як наслідок прийняв незаконне рішення, на підставі якого було зареєстровано право власності ТОВ «ФК «Позика» на приміщення №180 в будинку АДРЕСА_1 .

З огляду на доведення тієї обставини, що у ТОВ "ФК "Позика" було відсутнє законне право на розпорядження спірним нерухомим майном, наявні правові підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 27.10.2017, укладеного між ТОВ «ФК «Позика» та ОСОБА_3 та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на приміщення АДРЕСА_1 .

Колегія суддів вважає, що позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права, оскільки визнання недійсним договору купівлі-продажу від 27.10.2017, укладеного між ТОВ «ФК «Позика» та ОСОБА_3 , та скасування реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_3 усуває перешкоди для реєстрації за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частку спірного нерухомого майна.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування на Ѕ частину спірного нерухомого майна, суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що остання є єдиною спадкоємицею за законом після смерті свого батька ОСОБА_7 . При цьому остання позбавлена можливості захистити свої права в позасудовому порядку.

Висновок суду першої інстанції є правильним.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Судом встановлено, що підставою для відмови приватним нотаріусом Ніколіцою В. Ф. у видачі свідоцтва про право на спадщину слугувало те, що згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на об`єкти нерухомого майна право власності на спірне нежитлове приміщення зареєстровано 27.10.2017 за ОСОБА_3 (а.с. 222, 223 т.4).

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ст.392 ЦК України належним відповідачем у такому спорі є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 208/2353/18 (провадження № 61-10734св19) вказано, що «Верховним Судом жодним чином не заперечується передбачене статтею 50 Закону України «Про нотаріат» право заінтересованої особи оскаржити до суду в порядку позовного провадження нотаріальну дію. Однак, при такому оскарженні нотаріус буде належним відповідачем у справі лише, коли у позові йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства, тобто коли у позивача відсутній спір про право з іншою особою, крім нотаріуса. Якщо наявний спір про право цивільне між позивачем та іншою особою (наприклад, іншим спадкоємцем), то належним відповідачем у такій справі буде саме інший спадкоємець, а не нотаріус, оскільки цивільна відповідальність за незаконно посвідчений правочин покладається не на нотаріуса, а на спадкоємця, на користь якого він вчинений. Сам же нотаріус може бути залучений судом як третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача».

У справі, що переглядається, судом встановлено, що ОСОБА_2 позбавлена можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки з приводу її права на спадщину існує спір між нею та особою, за якою зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно, а тому остання має право на захист права в судовому порядку.

При цьому позивач не оскаржувала до суду відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а звернулась з позовом про визнання права на спадщину за законом, яка була задоволена судом першої інстанції.

За таких підстав доводи позивача про те, що приватний нотаріус Ніколіца В.Ф. також є належним відповідачем в даному спорі є необґрунтованими.

З огляду на те, що позивачем не ставилось питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відмова суду першої інстанції у стягненні таких витрат є безпідставною.

Ураховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , та відмови в задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_3 та ТОВ «ФК «Позика».

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на розмір задоволених позовних вимог, на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги: з АТ «УкрСиббанк» в сумі 690 грн 50 коп.; з ТОВ «ФК «Фінактив» - 2 881 грн 50 коп.; з ТОВ "ФК «Позика» - 2 881 грн 50 коп.; з ОСОБА_3 - 960 грн 50 коп.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року в частині задоволення позову про визнання за ОСОБА_12 права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частку нежитлового приміщення №180 - кафе ( в літ. А) в будинку АДРЕСА_1 , та в частині відмови в задоволенні позову про визнання припиненим договору іпотеки №12498 від 05.12.2007 між ОСОБА_7 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», визнання незаконним і скасування рішення Державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Донського Ярослава Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер : 36412084 від 01.08.2017 залишити без змін.

В решті рішення суду першої інстанції скасувати.

Постановити у вказаній частині нове судове рішення.

Визнати недійсним договір факторингу №48 від 24.11.2016, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» в частині передачі права вимоги до ОСОБА_7 .

Визнати недійсним договір факторингу №48/1 від 28.11. 2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» в частині передачі права вимоги до ОСОБА_7 .

Визнати недійсним договір про відступлення прав за договором іпотеки від 20.12.2016, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М. А., зареєстрованим в реєстрі за №1160.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 27.10.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» та ОСОБА_3 .

Визнати незаконним і скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер 37802739 від 27.10.2017 про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на приміщення АДРЕСА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12; ) на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 690 грн 50 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 11; ) на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 )судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 881 грн 50 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (03191, м. Київ, вул. Маршала Якубовського, 2; ) на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 )судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 881 грн 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 )судові витрати по сплаті судового збору в сумі 960 грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 березня 2021 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк