Справа № 457/1155/21
провадження №4-с/457/9/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича, стягувач: Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»,

за участю скаржника ОСОБА_1 , представниці стягувача АТ «Креді Агріколь Банк» - адвокатки Ільків С.М., приватного виконавця Пиця А.А., представника приватного виконавця Пиця А.А. - адвоката Репака В.В., -

в с т а н о в и в:

У провадженні Трускавецького міського суду Львівської області перебуває скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Пиця Андрія Андрійовича. Скарга мотивована тим, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. знаходиться виконавчий лист по справі № 2-41/10 про стягнення з нього та ОСОБА_2 на користь АТ «Індустріально-Експортний Банк» (правонаступником якого є АТ «Креді Агріколь Банк») солідарно боргу за кредитом у сумі 1683256,87 грн. 31 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицьом А.А. відкрито виконавче провадження № 65610004, а 06 серпня 2021 року винесено постанову про арешт коштів боржника. 07 липня 2021 року ОСОБА_3 призначено суб`єктом оціночної діяльності у ВП № 65610004 та зобов`язано провести та визначити в процесі примусового виконання рішення суду вартість арештованого майна - нежитлового приміщення загальною площею 570,6 кв.м. по АДРЕСА_1 . Про здійснену оцінку вартості належного йому майна він довідався під час проведення електронних торгів 06 вересня 2021 року на торгівельній площадці «СЕТАМ». Він не погоджується зі звітом про оцінку майна, оскільки вартість майна у сумі 810944 грн. є заниженою не відповідає дійсності. Просить визнати неправомірним дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. в частині використання звіту про незалежну оцінку майна нежитлових приміщень загальною площею 570,6 кв.м. по АДРЕСА_1 , що був виготовлений суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 ; зупинити виконавче провадження № 65610004 та зобов`язати приватного виконавця Пиця А.А. провести рецензування звіту від 02 серпня 2021 року.

Від представника приватного виконавця Пиця А.А. - адвоката Репака В.В. надійшло заперечення на скаргу, у якому він просив відмовити у задоволення скарги ОСОБА_1 . Як вбачається із оскаржуваного звіту приватним виконавцем Пиць А.А. та суб`єктом оціночної діяльності - СПД ОСОБА_3 було проведено особистий огляд нежилого приміщення, що підтверджується фотозвітом, який є невід`ємною частиною звіту. Окрім того, приватний виконавець Пиць А.А. особисто здійснював фотофіксацію арештованого нежилого приміщення на цифровий носій, а саме: мобільний телефон. У разі необхідності в судовому засіданні може бути оглянуто цифровий носій зі збереженням геолокації здійснени виконавцем фото. Відтак, враховуючи зазначені вище обставини справи, неспроможними та такими, що не відповідають дійсності твердження скаржника про те, що оцінювач не здійснював виїзд на місце розташування об`єкту та особисто не оглядав таке. На підтвердження своїх доводів скаржником взагалі не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів заниження вартості нежилого приміщення. Висновки боржника щодо заниження оцінювачем вартості арештованого майна зводяться лише до припущення. З наведеного вбачається, що початкова вартість не впливає на ціну реалізації майна, оскільки в межах процедури реалізації майна його вартість може бути як знижена, та і збільшена в залежності від стану майна, попиту, пропозиції.Рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяв швидко та ефективно захистити права боржника.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримав та просив задовольнити його вимоги з підстав, наведених у скарзі.

Представниці стягувача АТ «Креді Агріколь Банк» - адвокатка Ільків С.М. у судовому засідані просила відмовити у задоволенні скарги.

Приватний виконавець Пиць А.А. та представник приватного виконавця Пиця А.А. - адвокат Репак В.В. просили відмовити у задоволенні скарги з підстав, наведених у запереченні.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. перебуває виконавче провадження № 65610004 з примусового виконання виконавчого листа № 2-41/2010, виданого 18 червня 2010 року Трускавецьким міським судом, про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ПАТ. «Індустріально-експортного банку» (правонаступником якого являється АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованості за кредитним договором від 09 квітня 2008 року № 49/08-юкі в розмірі 1 683 256,87 грн.

31 травня 2021 року приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 6561004.

18 червня 2021 року приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про опис та арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження ВП № 65610004, описано нежиле приміщення, загальною площею 570,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з приміщень першого поверху - 234, 50 кв.м. та підвальних приміщень 336,1 кв.м. Зазначено, що опис здійснювався по технічній документації та інформації з Державного реєстру речових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 6 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

За приписами ч. 1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів)боржника. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Як передбачено ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Як передбачено ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

У зв`язку із тим, що у строки, встановлені законом сторони, не дійшли згоди щодо визначення вартості описаного та арештованого майна та не повідомили приватного виконавця про визначену ними вартість майна, 07 липня 2021 року приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою визначення вартості описаного та арештованого майна, що належить боржнику. Даною постановою призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_3 з метою визначення та надання в процесі примусового виконання рішення суду вартості майна боржника, а саме: нежилого приміщення, загальною площею 570,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Оцінювачем ОСОБА_3 здійснено звіт про визначення вартості майна ОСОБА_1 , а саме: нежилого приміщення, загальною площею 570,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно зі звітом ринкова вартість арештованого нежилого приміщення станом на 02 серпня 2021 року становить 810 994,00 грн.

06 серпня 2021 року приватним виконавцем на адресу стягувача та боржника скеровано повідомлення про визначення вартості майна з дорученням копі звіту про вартість майна. Таке повідомлення отримано боржником 23 вересня 2021 року. 06 серпня 2021 року ДП «СЕТАМ» на веб-сайті опубліковано інформацію про реалізацію нежитлового приміщення загальною площею 570,6 кв.м.

З огляду на викладені обставини суд не знаходить законних підстав для визнання неправомірними дій приватного виконавця з винесення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та укладення договору про проведення незалежної оцінки із фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 .

Суд також не знаходить підстав і для задоволення вимог скарги заявника в частині визнання недійсним звіту про оцінку ринкової вартості нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виходячи з наступного.

Частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедура оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Таким чином, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання у разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі № 914/881/17).

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Цим Стандартом визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Згідно з приписами пункту 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.

Разом з тим, суд враховує, що боржник не вчиняв будь-яких визначених чинних законодавством дій на спростування оцінки майна в оскаржуваному звіті, а саме не заявляв клопотань про проведення повторної оцінки майна або про призначення експертизи для визначення ринкової вартості земельної ділянки для спростування звіту оцінювача, не просив провести рецензування звіту про оцінку, тощо.

Так, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Заявник, посилаючись на незаконність звіту про оцінку майна, не надав суду відповідних рецензій на звіт про оцінку майна, як і не надав належних доказів, які б підтверджували невідповідність вартості майна, яка визначена оцінюваченм у звіті, його реальні вартості.

Посилання заявника на те, що не проведення суб`єктом оцінювання огляду об`єкта оцінки є підставою для визнання протиправною оцінки майна відповідно до звіту про незалежну оцінку та незаконними дій державного виконавця, є безпідставними, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язковий огляд об`єкта оцінки. Крім того, відповідно до ст. 52 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначено, що оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Представник приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. - адвокат Репак В.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця. У своїй заяві просить стягнути зі скаржника на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. судові витрати по справі, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з Договором про надання правової допомоги від 14 травня 2020 року, укладеного між Адвокатським бюро «Віталія Репака», в особі керуючого Репака Віталія Валерійовича, та приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем, відповідно до п. 4.1 якого за надання правової допомоги, передбаченої цим договором, клієнт виплачує адвокатському бюро гонорар, розмір якого визначається відповідно до акту прийому-передачі наданих правничих послуг, що підписується обома сторонами. Пунктом 4.3 договору передбачено, що для визначення розміру гонорару сторони використовують наступний спосіб, серед яких, участь в судових засідання у суді першої інстанції 1500 грн. за одне судове засідання.

Відповідно до рахунку № 31 за надані правничі послуги, на підставі договору про надання правової допомоги № 25 від 14 травня 2020 року, згідно з яким адвокатським бюро надано клієнту наступні правничі послуги:

- аналіз та вивчення документів, консультування клієнта по справі № 457/1155/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця - 1 година, що становить до оплати 1000 грн.;

- підготовка та складання заперечення на скаргу на дії приватного виконавця (в порядку ст. 43 ЦПК України) по справі № 457/1155/21 5 годин, що становить до оплати 5000 грн.;

- аналіз та вивчення судової практики Верховного суду, практики ЄСПЛ для підготовки та складання письмових пояснень щодо скарги по справі № 457/1155/21 - 2,5 години, що становить до оплати 2500 грн.;

- участь адвоката, що призначений адвокатським бюро для надання правової допомоги клієнту за договором, у судовому засіданні по справі № 457/1155/21, яке відбулося 25 листопада 2021 року - 1 година; 1 судове засідання, що становить до оплати 1500 грн.

Загальний розмір гонорару за надання приватному виконавцю Пицю А.А. правничої допомоги складає 10000 грн.

Як вбачається з платіжного доручення № 15011 від 09 грудня 2021 року Пицем А.А. понесено витрати за правничі послуги згідно з рахунком № 31 на підставі договору про надання правової допомоги № 25 від 14 травня 2020 року у розмірі 10000 грн.

Враховуючи складність справи та обсяг послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Наявності ознак неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу належним чиномне доведено. Іншого розрахунку витрат на правничу допомогу суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 450, 451 ЦПК України,-

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича, стягувач: Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича судові витрати по справі, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В. І. Марчук