Справа №308/4566/20
2/303/91/21
ряд.стат.звіту №41
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого-судді Монич В.О. при секретарі Варга Н.В.

Справа №308/4566/21 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про визнання недійсним кредитного договору,- в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про визнання недійсним кредитного договору. Позовні вимоги мотивує тим, що на розгляді Мукачівського міськрайонного суду перебуває справа за позовом АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який ніби підписував особисто ОСОБА_1 .. Позивач реалізував своє право та звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним з мотивів, що такий він не підписував, а тому не має жодних зобов`язань перед банком. Просить визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір №MKL1GK00000343 від 21 червня 2006 року. Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Представник відповідача подала до суду відзив в якому просить у задоволенні позову відмовити. Даний відзив мотивує тим, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, так як, позивачу було надано кредит в розмірі передбаченому умовами кредитного договору №MKL1GK00000343 від 21 червня 2006 року, який ним був підписаний. Перед укладанням кредитного договору, позивачем було надано банку заповнену анкету на отримання кредиту, ксерокопії паспорта, ідентифікаційного номера, довідку про заробітну плату, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, яке передано в іпотеку та інші документи для укладення оспорюваного договору. Відповідно до виписки по рахунку та розрахунку заборгованості з 2006 року по 2015 рік, позивач вносив щомісячні платежі по кредиту, тобто, позивачем було прийнято всі умови по кредитному договору. Окрім того, зазначає, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав, так як, кредитний договір був укладений у 2006 році, а з позовом позивач звернувся у 2020 році, а згідно ст..257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач в поданій позовній заяві просив суд призначити по справі почеркознавчу експертизу, так як, по даній справі існує спір щодо підписання відповідачем ряд документів, які знаходяться в матеріалах справи та надані суду відповідачем.

27 жовтня 2020 року судом винесено ухвалу, якою на вимогу позивача було призначено почеркознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені питання : чи виконано підпис ОСОБА_1 в кредитному договорі від 21.06.2006 року та чи виконано підпис ОСОБА_1 в квитанції №14 від 03.07.2006 року (а.с.64).

На виконання вищевказаної ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 27 жовтня 2020 року, експертами Закарпатського науково-дослідного експетно-криміналістичного центру МВС України було надано суду висновок експерта від 25.01.2021 року за №4/468 згідно якого встановлено, що підпис у кредитному договорі від 21.06.2006 року виконаний ймовірно не громадянином ОСОБА_1 , а іншою особою та підпис в квитанції №14 від 03.07.2006 року виконаний ймовірно не громадянином ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.75-95). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, Велика Палата Верховного Суду зазначає про відступ від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14). В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 кредитний договір №MKL1GK00000343 від 21 червня 2006 року не підписував, що підтверджується висновком експерта від 25.01.2021 року за №4/468, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір №MKL1GK00000343 від 21 червня 2006 року. Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», Код , 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50 судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. в користь Держави. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 ;

Відповідач : акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», Код , м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, поштовий індекс 49094.

Головуючий В.О.Монич