Справа № 729/349/19-ц
Провадження № 2/185/240/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 березня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Ольхової К.А., представника Павлоградської місцевої прокуратури Ємельянова В.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Чернігівської області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду

В С Т А Н О В И В

Позивачі, кожен окремо, звернулися до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Прокуратури Чернігівської області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначають, що в провадженні Бобровицького районного суду Чернігівської області знаходилась кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

26.03.2018 року по даній справі було винесено виправдувальний вирок, згідно якого їх було визнано не винними у вчиненні вище вказаних кримінальних правопорушень.

На даний вирок Ніжинською місцевою прокуратурою Чернігівської області була подана апеляційна скарга. Однак згідно ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 18.09.2018 року дана апеляційна скарга була залишена без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26.03.2018 р. без змін. В касаційному порядку вирок і ухвала не оскаржувались.

В зв`язку з цим, позивачі вважають, що мають право на відшкодування шкоди.

Позивач ОСОБА_2 просить суд зобов`язати Державну казначейську службу України відшкодувати їй шкоду завдану незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду у розмірі 182000.00 грн. з яких 2000.00 грн. витрати на дорогу, 30000.00 грн. витрати на правову допомогу, 150000.00 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Державну казначейську службу України відшкодувати йому шкоду завдану незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду у розмірі 1084000.00 грн. з яких 54000.00 грн. витрати на дорогу, 30000.00 грн. витрати на правову допомогу, 1000000.00 грн. моральної шкоди.

18.06.2019 року Державною казначейською службою України подано до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_2 у якому було клопотання про залучення до участі у справі Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області та прохання відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, і розглядати справу без участі представника казначейства (а.с.33-36).

Обґрунтовуючи заперечення проти позову відповідач зазначив, що не допускається стягнення моральної та матеріальної шкоди з казначейства, оскільки це змінює встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів.

27.06.2019 року Державною казначейською службою України подано до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 у якому було клопотання про залучення до участі у справі Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області та прохання відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.81-86).

Обґрунтовуючи заперечення проти позову відповідач зазначив, що казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало. Не допускається стягнення моральної та матеріальної шкоди з казначейства, оскільки це змінює встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів. Помилково позивачем ототожнено державу і державний бюджет з конкретним органом державної влади юридичною особою публічного права, якою є Державна казначейська служба України.

02.10.2019 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва цивільні справи за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було об`єднано в одне провадження, залучено у якості співвідповідача Прокуратуру Чернігівської області і направлено справу за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с.100).

17.04.2020 року цивільна справа надійшла до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с.103).

12.06.2020 року прокуратурою Чернігівської області подано письмовий відзив на позови (а.с.131-136). У відзиві заступник прокурора області просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи належних доказів незаконності рішень, дій чи бездіяльності прокуратури, недоведеність факту заподіяння шкоди позивачам та причинного зв`язку між ними, необґрунтованість розміру такої шкоди та підстав для її стягнення.

10.03.2021 року від представника позивачів на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивачів у судовому засіданні (а.с.213).

Представник прокуратури в судовому засіданні позов не визнав і просив суд відмовити у його задоволенні. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову прокурор посилався на обставини зазначені у письмовому відзиві на позов.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали цивільної справи, дослідивши матеріали кримінального провадження №741/1377/17 / 1-кп/729/15/18 по обвинуваченню ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено наступне.

В провадженні Бобровицького районного суду Чернігівської області знаходилась кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

26.03.2018 року по справі було винесено виправдувальний вирок, згідно якого їх було визнано не винними у вчиненні вище вказаних кримінальних правопорушень.

На даний вирок Ніжинською місцевою прокуратурою Чернігівської області була подана апеляційна скарга. Однак згідно ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 18.09.2018 року дана апеляційна скарга була залишена без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26.03.2018 р. без змін. В касаційному порядку вирок і ухвала не оскаржувались (матеріали кримінального провадження).

Відповідно до ч.1 ст.130 КПК України шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Згідно ст.2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

Відповідно до п.2 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Генеральною прокуратурою України та Міністерством Фінансів України N6/5/3/41 від 04.03.96р. його дія поширюється на випадки незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

За ч. 4 Положення завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Згідно п. 6 Положення громадянинові, відповідний орган, зазначений у п.11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності, було завдано моральної шкоди, що полягає у наступному.

ОСОБА_2 на момент пред`явлення їй підозри та обвинувачення перебувала на посаді методиста відділу керівних кадрів Чернігівського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти ім. К.Д. Ушинського. Тому той факт, що проти неї було порушено кримінальну справу вже суттєвим чином підірвав довіру з боку керівництва, колег та інших людей, з якими вона перебувала у ділових чи особистих відносинах. Для неї, як для посадової особи, довіра і репутація цінні і важливі для її роботи та кар`єри. Перебування під слідством порушило її нормальні життєві зв`язки. Вона вимушена була багатьом людям пояснювати суть ситуації, відповідати на неприємні запитання, а замість виконання своїх звичних справ, зриватися і вирішувати питання, пов`язані з даним кримінальним провадженням. Виклики до органів досудового розслідування, участь у судових засіданнях, часті поїздки суттєвим чином вплинули на здоров`я ОСОБА_2 . Зокрема, у неї порушився сон, апетит, погіршилося самопочуття, вона стала роздратованою, розгубленою, не могла вести нормальний звичний спосіб життя. Внаслідок цього погіршилися сімейні відносини та зіпсувалися родинні зв`язки. Існування в біографії ОСОБА_2 кримінального провадження впливає у розмовах з колегами та знайомими, що в свою чергу негативним чином впливає на побудову нормальної комунікації з ними. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 працює в освіті, є вчителем і високо інтелігентною особою, то факт безпідставного притягнення до кримінальної відповідальності призвів до глибоких та болісних матеріальних страждань, які відчуваються на житті останньої і на теперішній час. Вона змушена докладати значних зусиль для відновлення нормальних життєвих та робочих зв`язків.

Притягнення до кримінальної відповідальності це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Так, за період з 22 червня 2017 року (коли ОСОБА_3 було повідомлено про підозру) і до 18.09.2018 року (коли винесено остаточне рішення апеляційним судом, яке набрало законної сили) позивач перебувала під слідством і судом в загальному 15 місяців. Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць мінімальний розмір моральної шкоди, завданої їй, становить: 15 міс. х 4173,00 (розмір мінімальної заробітної плати станом на день подання позовної заяви) = 62595,00 грн.

Суд вважає, що саме така сума моральної шкоди, яка розрахована відповідно до діючого законодавства, підлягає відшкодуванню позивачу ОСОБА_3 .

Суд дійшов висновку про те, що в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю в судовому засіданні. Позивачем не доведено в судовому засіданні спричинення їй моральної шкоди у розмірі 150000.00 гривень. Крім того, суду не надано жодних доказів на підтвердження витрат понесених позивачем на дорогу в сумі 2000.00 гривень та на правову допомогу в сумі 30000.00 гривень.

Суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, було завдано моральної шкоди, що виражалася у наступному.

ОСОБА_1 на момент пред`явлення йому обвинувачення перебував на посаді директора МПП ФІРМА «ЛАДО» і той факт, що проти нього було порушено кримінальну справу суттєвим чином підірвав довіру від партнерів, контрагентів та інших людей, з якими він перебував у ділових чи особистих відносинах. Для нього, як для підприємця, довіра і репутація дуже цінні і важливі у його діяльності. Перебування під слідством порушило нормальні життєві зв`язки. Він вимушений був багатьом людям пояснювати суть ситуації, відповідати на неприємні запитання, а замість виконання своїх звичних справ, зриватися і вирішувати питання, пов`язані з даним кримінальним провадженням. Також під час досудового розслідування прокуратура розсилала листи до районних управлінь освіти в яких вказувалось, що існує кримінальне провадження по фірмам де ОСОБА_1 є власником і щоб з даними фірмами не укладались договори.

Крім того, виклики до органів досудового розслідування, участь у судових засіданнях, часті поїздки суттєвим чином вплинули на здоров`я ОСОБА_1 . Зокрема, у нього порушився сон, апетит, погіршилося самопочуття, він став роздратованим, розгубленим, не міг вести нормальний звичний спосіб життя, інші захворювання. Внаслідок цього погіршилися сімейні відносини та зіпсувалися родинні зв`язки .

Існування в біографії ОСОБА_1 кримінального провадження впливає у розмовах з партнерами та знайомими, що в свою чергу негативним чином впливає на побудову нормальної комунікації з ними. Так на теперішній час майже ніхто не купує у нього вугіль у Чернігівській області, вважаючи його корупціонером і злодієм. Він змушений докладати значних зусиль для відновлення нормальних життєвих зв`язків.

Так, за період з 25.07.2017 року (коли було повідомлено про підозру ОСОБА_1 ) і до 18.09.2018 року (коли винесено остаточне рішення апеляційним судом, яке набрало законної сили) ОСОБА_4 перебував під слідством і судом в загальному 14 місяців. Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць розмір мінімальної моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 не може становити менше: 14 міс. х 4173,00 (розмір мінімальної заробітної плати станом на день подання даної заяви) = 58422,00 гривень.

Суд вважає, що саме така сума моральної шкоди, яка розрахована відповідно до діючого законодавства, підлягає відшкодуванню позивачу ОСОБА_1 .

Суд дійшов висновку про те, що в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю в судовому засіданні. Позивачем не доведено в судовому засіданні спричинення йому моральної шкоди у розмірі 1000000.00 гривень. Крім того, суду не надано жодних доказів на підтвердження витрат понесених позивачем на дорогу в сумі 54000.00 гривень та на правову допомогу в сумі 30000.00 гривень.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України витрати на судовий збір у розмірі 1815.25 гривень слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст.263, 264, 265 ЦПК України суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Чернігівської області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду задовольнити частково.

Зобов`язати Державну казначейську службу України відшкодувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду завдану незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду у розмірі 58422.00 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позов ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Чернігівської області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду задовольнити частково.

Зобов`язати Державну казначейську службу України відшкодувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду завдану незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду у розмірі 62595.00 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Витрати на судовий збір у розмірі 1815.25 гривень компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області.

Повний текст рішення суду складено 12 березня 2021 року.

Суддя:В. О. Головін