ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 712/6030/20
Провадження № 22-ц/821/422/21
категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: виконавчий комітет Черкаської міської ради, Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди, у складі: головуючого судді Троян Т. Є., повний текст рішення виготовлений 01 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

Також у червні 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.09.2020 об`єднано в одне провадження під номером №712/6030/20, провадження № 2/712/1743/20, цивільні справи: №712/6030/20 за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди та №712/6052/20 за позовом ОСОБА_2 до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди. Призначено справу до підготовчого судового засідання.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що 10.01.2020 вона звернулася до виконавчого комітету Черкаської міської ради із запитом про надання публічної інформації про наявність на території м. Черкаси вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідач не надав відповідь на запит про отримання інформації, а натомість, їй рекомендував для пошуку вільної земельної ділянки використовувати Інтернет-ресурс публічної кадастрової карти України. Додатково повідомлено, що у виконавчому комітеті Черкаської міської ради відсутня інформація щодо правового статусу земельних ділянок.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №580/329/20, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2020 її позов до виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії виконавчого комітету Черкаської міської ради та Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради щодо ненадання ОСОБА_2 повної інформації на запит від 10.01.2020; зобов`язано виконавчий комітет Черкаської міської ради, Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради надати ОСОБА_2 повну інформацію, що запитувалася згідно із запитом на отримання публічної інформації від 10.01.2020 про наявність на території міста Черкаси вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Зазначала, що протиправними діями виконавчого комітету Черкаської міської ради та Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради їй була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій. Порушення її прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у неї негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій.

Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у неї негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я.

Вказувала, що їй довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Їй притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду її запиту порушило її законні права, сприймалося нею як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання.

Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено її стан душевної рівноваги, для відновлення якого їй доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Крім того, їй доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на її фізичному та моральному стані, через що вона не встигала закінчити повсякденну роботу, зокрема побутову.

Гострота її переживань посилюється тим, що в неї загострене почуття справедливості. Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідачів, були порушені її нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким вона змушена додатково пояснювати чому стала менш привітною, стала менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам.

Вважає, що факт незаконної бездіяльності державного органу підтверджений рішенням суду і не підлягає доведенню.

Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі по 28338 грн з кожного відповідача. Розрахунок моральної шкоди здійснює наступним чином: за кожен місяць порушеного права на соціальний захист оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, на момент звернення до суду у січні місяці 2020 року для працездатних осіб 4723 грн. Відповідачі повинні були надати інформацію в січні 2020 року, станом на червень 2020 року доступу до публічної інформації не надано. Таким чином, з січня 2020 по червень 2020 минуло 6 місяців. 6 місяців * 4723 грн. = 28338 грн.

Просила суд стягнути з виконавчого комітету Черкаської міської ради моральну шкоду в сумі 28338 грн.; стягнути з Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради моральну шкоду в сумі 28338 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідачів задоволенню не підлягають, оскільки не зазначено жодних обґрунтувань, в чому полягає ця шкода та з яких міркувань виходила позивач, визначаючи її розмір, а посилання позивача лише на факт ненадання в строки інформації відповідачами та визнання судом дій відповідачів протиправними не є достатнім для відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 02 лютого 2021 року, ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, просила скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вважає, що судом першої інстанції не обгрунтовано не встановлено завдання моральної шкоди, не враховано практику Європейського суду з прав людини та практику Верховного Суду, з яких вбачається, що при наявності встановленого факту порушення права заявника, моральна шкода наявна та констатується судом.

В даному випадку факт незаконної бездіяльності державного органу підтверджений рішеннм суду і не підлягає доведенню.

Зазначає, що вона є інвалідом ІІ групи із рівнем обмеження життєдіяльності та має обмеження із самобслуговування, здатності до спілкування, здатності контролювати свою поведінку.

Судом першої інстанції не було враховано, що порушення її права на інформацію завдало їй душевних страждань, приниження честі, гідності з тих підстав, що їй довелося присвятити багато свого часу, енергії та сил на захист свого порушеного права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

ОСОБА_2 10 січня 2020 року звернулася до виконавчого комітету Черкаської міської ради із запитом про надання публічної інформації, в якому просила надати інформацію про наявність на території міста Черкаси вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Вказаний запит був переданий для розгляду до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради.

Листом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 20 січня 2020 року ОСОБА_2 повідомлено, що в базі геоданих МГІС-Черкаси відділу містобудіваного кадастру та ГІС відсутній реєстр вільних земельних ділянок. Планувальні обмеження з містобудівної документації можуть надаватися на вже визначену земельну ділянку. Планувальні обмеження від інженерних мереж можуть бути надані в разі наявності актуальної топографо-геодезичної зйомки та дану територію. Рекомендовано ОСОБА_2 для пошуку вільної земельної ділянки використовувати Інтернет-ресурс публічної кадастрової карти України. Додатково повідомлено її, що у виконавчому комітеті Черкаської міської ради відсутня інформація щодо правового статусу земельних ділянок.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року, яке залишене в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2020 року, визнано протиправними дії виконавчого комітету Черкаської міської ради та департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради щодо ненадання ОСОБА_2 повної інформації на запит від 10.01.2020. Зобов`язано виконавчий комітет Черкаської міської ради та Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради надати ОСОБА_2 повну інформацію, що запитувалась згідно із запитом на отримання публічної інформації від 10.01.2020 про наявність на території м. Черкаси вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 15-19, 20-24, 76, 78-81, 82-86).

Листом виконавчого комітету Черкаської міської ради від 07.07.2020 № 10821-01-21, на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.03.2020, ОСОБА_2 надано запитувану нею 10.01.2020 інформацію (а.с. 42-44, 106-108).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААБ №128750, ОСОБА_2 має ІІ групу інвалідності з 24 жовтня 2018 року безтерміново (а.с. 29-30, 90-91).

Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 280 від 04 листопада 2018 року, № 918 від 06 травня 2019, № 326 від 07 листопада 2019 року, № 912 від 08 травня 2020 року, ОСОБА_2 за рівнем життєдіяльності обмежена в самообслуговуванні, в здатності до спілкування та в здатності контролювати свою поведінку (а.с. 25-28, 87-89).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Предметом даного позову є відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу бездіяльністю виконавчого комітету Черкаської міської ради та Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради у зв`язку з ненаданням повної інформацію, що запитувалась згідно із запитом на отримання публічної інформації від 10.01.2020 про наявність на території м. Черкаси вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1167 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже, зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому, з урахуванням положень п. 10 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Системний аналіз відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року ( справа №464/3789/17). Зокрема, зазначено, що відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань і незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли за собою вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння моральної шкоди (постанова Верховного Суду від 24 березня 2020 року, справа № 818/607/17).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року, яке залишене в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2020 року, встановлено неправомірність дій виконавчого комітету Черкаської міської ради та Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради щодо ненадання ОСОБА_2 повної інформації на запит від 10.01.2020.

Отже, судовим рішенням встановлено наявність неправомірних дій з боку відповідачів, що в свою чергує дає підстави для вирішення питання про стягнення моральної шкоди.

Проте, суд першої інстанції, встановивши наявність судового рішення, яким визнано неправомірними дії відповідачів, безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди судова колегія приймає до уваги розмір завданої моральної шкоди та її тривалість.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд повинен виходити із засад розумності та справедливості. З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_2 , обґрунтовуючи розмір завданої їй моральної шкоди, не обґрунтувала співмірність заявленої до стягнення суми засадам розумності та справедливості, а виходила із мінімального розміру заробітної плати.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що прив`язка моральної шкоди до мінімального розміру заробітної плати передбачена ст. 13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та підлягає застосуванню в спеціальних випадках, передбачених цим Законом. В даному випадку вказана норма не підлягає застосуванню. Тому колегія суддів відхиляє доводи позову про те, що моральна шкода у даному випадку повинна бути обрахована щомісячно, виходячи із мінімального розміру заробітної плати як одиниці соціальної гарантії. Такі доводи не підкріплені відповідним законодавчим підґрунтям.

Також колегія суддів враховує, що наразі відсутній законодавчо встановлений алгоритм визначення розміру відшкодування моральної шкоди, тому її сума повинна бути визначена з урахуванням конкретних обставин справи, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивач звернулась із запитом про отримання інформації 13 січня 2020 року, тоді як відповідь отримала лише 07 липня 2020 року, тобто через пів року.

Крім того, позивач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу та має необхідність у постійному сторонньому догляді, що підтверджується відповідними висновками, тому дана ситуація вплинула на її психоемоційний стан, що не було враховано судом першої інстанції.

Ураховуючи тривалість порушення прав позивача, докази надані позивачем в підтвердження її психоемоційного стану та з урахуванням вимог розумності та виваженості апеляційний суд вважає, що розмір моральної шкоди, який необхідно стягнути з відповідачів становить 500 грн з кожного.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи викладене, часткове задоволення вимог апеляційної скарги та часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , а також те, що ОСОБА_2 є звільненою від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», із виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, на користь держави підлягає стягненню 37 грн судового збору (по 18,5 грн з кожного).

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради на користь ОСОБА_2 по 500 грн моральної шкоди з кожного.

Стягнути з виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради на користь держави 37 грн судового збору (по 18,5 грн з кожного).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 11 березня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко