Номер провадження: 22-ц/813/3405/21
Номер справи місцевого суду: 507/965/16-ц
Головуючий у першій інстанції Дорош В. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» у справі за позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Любашівської селищної ради Одеської області (третя особа - ОСОБА_4 ) про визнання незаконним і скасування рішення зборів уповноважених, про визнання недійсним, скасування рішень виконавчого комітету, свідоцтва про право власності та визнання правочинів недійсними, на рішення Ананьївського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Дорош В.В. 22 лютого 2017 року у смт. Ананьїв Одеської області, -

встановила:

У липні 2016 року Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» звернулася до Любашівського районного суду Одеської області з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Любашівської селищної ради Одеської області (третя особа - ОСОБА_4 ) про визнання правочинів недійсними (т. 1 а.с. 2-10, 157-164).

В обґрунтування позову посилався на те, що керівництву ДСК «ЧМП» стало відомо, що колишній голова колгоспу «Зоря комунізму» ОСОБА_1 , використовуючи підроблені документи та довідки, незаконно набув право власності та отримав свідоцтво на право власності на готельний комплекс в АДРЕСА_1 .

Так, у червні 2002 року ФОП ОСОБА_4 - орендар готелю, розташованого у АДРЕСА_1 , який належить ДСК «ЧМП», звернулась до БТІ Любашівського району із заявою про проведення інвентаризації вказаного об`єкту з метою державної реєстрації права власності. В цьому її було відмовлено з невстановлених причин.

Пізніше позивачу стало відомо, що 03 липня 2002 року до виконкому селищної ради смт. Любашівка звернувся із заявою колишній керівник КСП «Зоря» ОСОБА_1 про визнання за ним право власності на готельний комплекс, розташований по АДРЕСА_1 , та надання у приватну власність земельну ділянку, на якій розташований комплекс. В підтвердження своїх прав до заяви він надав: витяг з протоколу № 2 зібрання уповноважених від 28 лютого 1998 року про передачу йому в натурі, у вигляді майнового паю, від майна колишнього КСП «Зоря»; розрахунок середньої долі земельної частки, згідно з яким його земельна доля складає 0,1260 га; довідку №14 від 03 березня 1998 року, видану на ім`я ОСОБА_1 комісією по розпаюванню КСП «Зоря» щодо введення в експлуатацію готельного комплексу, який розташований в АДРЕСА_1 .

На підставі вказаних документів ОСОБА_1 було надане Свідоцтво про право власності на готельний комплекс згідно рішення №175 від 03 липня 2002 року виконавчого комітету Любашівської селищної Ради, та рішенням №57-ХХІУ від 23 липня 2002 року того ж органу закріплено за готельним комплексом по АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 1260 кв.м.

Позивач вважає, що вказане вище свідоцтво та документи є незаконними та підлягають скасуванню з наступних підстав: на запит стосовно протоколу загальних зборів уповноважених агрофірми «Зоря» №2 від 28 лютого 1998 року архівний відділ Любашівської районної державної адміністрації надав відповідь, що в книзі протоколів загальних зборів агрофірми «Зоря» за 1997-1998, 2000 роки, загальні збори уповноважених 28 лютого 1998 року не проводились. На звернення №07/16-01 від 03 червня 2016 року архівний відділ Любашівської РДА повідомив та надав копію розпорядження Представника Президента України у Любашівському районі від 09 вересня 1993 року №148 «Про затвердження акту державної комісії по прийманню в експлуатацію готелю на 18 місць КСП «Зоря» в смт. Любашівка». Згідно схеми розпаювання майнових паїв (копія додається) «Агрофірми Зоря» від 25 листопада 1997 року, жоден з об`єктів, вказаних у витязі з рішення зборів уповноважених № 2 від 28 лютого 1998 року «Про виділення в натурі майна на майнові паї працівникам господарства відповідно до поданих заяв», не значиться у переліку майна «Агрофірми Зоря». Крім того, жодного представника із числа працівників, вказаних підрозділів наведених у даному витязі, не делегували своїх (уповноважених) представників до складу уповноважених (список додається) «Агрофірми Зоря», у тому числі й із персоналу готелю, що свідчить про те, що готель ніколи не був структурним підрозділом «Агрофірми Зоря», яка нібито, надала в рахунок майнового паю ОСОБА_1 готель, що ніколи не належав цьому підприємству. Крім того, на звернення №07/-1 від 03 червня 2016 року архівний відділ Любашівської районної державної адміністрації надав відповідь, що «в документах архівного фонду №Р-11 Виконкому Любашівської районної ради народній депутатів відсутнє рішення за 1990 рік про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом готельного комплексу КСП «Зоря» по АДРЕСА_2 ». Таким чином, набуття права власності відповідачем ОСОБА_1 здійснено незаконним способом, а саме, на підставі підроблених документів (злочину), що суперечить змісту Глави 24 ЦК України, яка регламентує порядок набуття права власності. До місцевого органу влади не було надано жодного правого акту, який мав підтвердити наявність новоствореного майна та об`єкта незавершеного будівництва, або акт приймання-передачі, підтверджуючий перехід право на майно від одного власника до іншого. Як вбачається з наданих документів, рішення про надання права на власність нерухомого майна орган місцевої влади не уточнив вартість готельного комплексу, не перевірив чи не має спору про право власності на нього, неправильно указав реєстраційний номер будинку АДРЕСА_2 , та виніс рішення при відсутності правовстановлюючого документу на нерухоме майно, чим порушено право власності державного підприємства. Фактичним власником готельного комплексу є і лишається Державна судноплавна компанія «Чорноморська морське пароплавство».

За даним фактом було відкрито кримінальне провадження №000714 від 16 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.1 ст.364 КК України, досудове розслідування проводить СВ Любашівського ВП ГУНП в Одеській області, ДСК «ЧМП» визнано потерпілою стороною по даному кримінальному провадженню.

На даний час вищезазначений готель знаходиться на відповідальному збереженні ОСОБА_4 .

Крім цього, позивачу стало відомо, що, намагаючись чинити перешкоди у поновленні порушеного права власності на нерухоме майно ДСК «ЧМП», ОСОБА_1 вчинив фіктивну купівлю-продаж готельного комплексу громадянину ОСОБА_2

ДСК «ЧМП» вважає вказаний правочин фіктивним, тобто таким, що не направлений на настання реальних наслідків, та згідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 04 серпня 2016 року заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме на готельний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розташований на земельній ділянці площею 0,1015 га, кадастровий номер 0:02:003:0216, та належить в рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 1 а.с 154).

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року справу передано до Ананьївського районного суду Одеської області для розгляду (т. 1 а.с. 228).

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року у задоволенні позову Державної судноплавної компанії "Чорноморське пароплавство" було відмовлено в повному обсязі. Скасовано заходи забезпечення позову, накладені на нерухоме майно, а саме на готельний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розташований на земельній ділянці площею 0,1015 га., кадастровий номер: 0:02:003:0216, та належить в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно ухвали Любашівського районного суду Одеської області від 04 серпня 2016 року (т. 2 а.с. 51-56).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» було задоволено частково. Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» задоволено частково. Визнано недійсним витяг з рішення зборів уповноважених №2 від 28 лютого 1998 року «Про виділення в натурі майна на особисті майнові паї працівникам господарства відповідно до поданих заяв» в частині, що стосується передачі майнового паю - готельний комплекс, який розташований в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 . Визнано нікчемними та скасовані рішення виконкому Любашівської селищної ради №175 від 03 липня 2002 року «Про оформлення права власності на готельний комплекс по АДРЕСА_4 » та рішення 2 сесії Любашівської селищної ради XXIV скликання №57-XXIV від 23 липня .2002 року «Про закріплення земельної ділянки за готельним комплексом по АДРЕСА_1 ». Визнано недійсним свідоцтво про право приватної власності ОСОБА_1 на готельний комплекс, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , видане 05 липня 2002 року на підставі рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради №175 від 03 липня 2002 року, та скасовано його державну реєстрацію. Визнано нікчемним договір купівлі-продажу від 15 березня 2016 року готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га., кадастровий №:02:003:0216, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 197-205).

Постановою Верховного Суду від 15 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про визнання частково недійсним рішення зборів уповноважених від 28 лютого 1998 року № 2, визнання недійсним і скасування рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 03 липня 2002 року № 175, визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності, виданого 05 липня 2012 року на ім`я ОСОБА_1 , та скасування його державної реєстрації, визнання недійсним договору купівлі-продажу готельного комплексу від 15 березня 2016 року скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 3 а.с. 104-110).

Сторони у справі, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, про час, дату і місце слухання справи 16 лютого 2021 року сповіщались належним чином, у судове засідання не з`явилися, судове засідання, через обмеження доступу до зали судового засідання Одеського апеляційного суду внаслідок поширення в Україні коронавірусної інфекції COVID-19, проведено в режимі відеоконференції.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 листопада 1990 року між ДСК «ЧМП» та колгоспом «Колгосп Зоря Комунізму» (в особи голови колгоспу ОСОБА_1 ) був складений з метою спільної діяльності з будівлі м`ясо-молочного комплексу і подальшого використання з максимальною ефективністю для обох сторін у вигляді Малого підприємства, з метою найбільш повного задоволення потреб вантажного та пасажирського флоту ДСК «ЧМП» (т.1 а.с. 11-13).

23 липня 1992 року було підписано доповнення до договору від 20 листопада 1990 року між «ЧМП» і колгоспом «Зоря» Любашівського району про передачу функцій замовника колгоспу «Зоря» по будівництву м`ясо-молочного комплексу (далі - ММК), та про переказ коштів на будівництво, який був підписаний особисто ОСОБА_1 (т.1 а.с. 14-15).

ДСК «ЧМП», з метою подальшого виконання договору від 20 листопада 1990 року, було закуплено у Німеччині необхідне виробниче обладнання, яке було доставлено на територію України. Шеф-монтаж вказаного обладнання повинен був зробити персонал німецької фірми постачальника. Для забезпечення нормальних умов проживання монтажної бригади було прийнято рішення про будівництво готелю на 18 місць. З цією метою договір, який було укладено 17 січня 1991 року з австрійською фірмою «Морпекс» про придбання, встановлення, підключення та введення в дію дизель-генератора було доповнено доповненням від 27 липня 1991 року (копія додається) про додаткове постачання 22-х бюро контейнерів з їх виготовленням, оснащенням (з поставкою однієї партії цих контейнерів до 01 листопада 1991 року) (т.1 а.с.16-18).

З метою обладнання 20 + 4 бюро-контейнерів із внутрішнім оснащенням, між ДСК «ЧМП» та Турецькою фирмою «Атлантік Шип Сапплай Инк.» 31 жовтня 1991 року укладено договір підряду (на загальну суму 247,2 тис. доларів США) про забудову споруди з 20-ти бюро-контейнерів (готелю) та проведено передоплату на суму 150 тис. доларів США (т.1 а.с.19-21).

Проект готелю з 20-ти контейнерів смт Любашівка КСП «Зоря» зроблено у 1993 році за заказом Управління ДСК «ЧМП» в проектно-кошторисному конструкторському бюро ЧМП (т.1 а.с. 22-26).

29 квітня 1993 року актом прийомки завершеного будівництвом об`єкту ДСК «ЧМП» за участю представника організації Замовника (ДСК «ЧМП») в особі голови КСП «Зоря» Ігнатовського Є.М. та турецької фірми «Атлантік Шип Сапплай Инк.» було прийнято, без введення в експлуатацію, готель з 20-ти бюро-контейнерів загальною площею 30x12 м2 на 18 місць із отриманим від ДСК «ЧМП» обладнанням, фурнітурою та іншим майном (т.1 а.с. 27).

Вказану споруду (готель) ДСК «ЧМП» передало в оренду на підставі договору оренди від 01 травня 1993 року колгоспу «Зоря» в особі голови КСП ОСОБА_1 (т.1 а.с.28-30);

Розпорядженням № 148 від 09 вересня 1993 року Представника Президента України в Любашівському районі призначена державна комісія по прийому в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту готелю на 18 міст в смт Любашівка Одеської області. Акт державної прийомочної комісії про приймання в експлуатації завершеного будівництвом об`єкту свідчить про те, що членом вказаної комісії, як представник експлуатаційної організації, є ОСОБА_1 - голова КСП «Зоря» (т.1 а.с. 31-39).

Пізніше, розпорядженням № 346 від 16 вересня 1996 року Любашівської районної державної адміністрації призначена державна технічна комісія по введенню в експлуатацію м`ясо-молочного комплексу КСП «Зоря», яка склала акт про готовність закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації, членом вказаної комісії був особисто голова КСП «Зоря» ОСОБА_1 , який підписав цей акт (т.1 а.с. 40-42).

Наказом ДСК «ЧМП» від 05 вересня 1997 року № 103 «Про удосконалення організаційної структури ДСК «ЧМП», було створено підрозділ Комбінату «Морагропром», до складу якого увійшли м`ясо-молочний комплекс та готель в смт. Любашівка (т.1 а.с.43).

03 жовтня 1997 року був укладений договір про спільну діяльність між ДСК «ЧМП» та Акціонерним товариством закритого типу Агрофірмою «Зоря» в особи голові правління ОСОБА_1 , який підписав цей договір особисто та надав довіреність № 404 від 07 жовтня 1997 року на ім`я директора Морагропрома ДСК «ЧМП» Сафонова Олександра Анатолійовича на право здійснення в інтересах сторін сумісної діяльності (т.1 а.с. 44-47).

До договору від 20 листопада 1990 року та договору про спільну діяльність від 03 жовтня 1997 року 26 травня 1999 року укладено угоду між ДСК «ЧМП» в особі директора комбінату Морагропром та Закритим сільськогосподарським акціонерним товариством «Агрофирма «Зоря»» в особі голови правління Кранги Михайла Васильовича про встановлення розміру внесків сторін та інше (т.1 а.с. 48-51).

Угодою № 2 від 07 серпня 2000 року між ДСК «ЧМП», в особі директора окремого підрозділу «Комбинат «Морагропром»» та Закритим сільськогосподарським товариством «Агрофірма Зоря» в особі голови правління Кранги М.В., було розірвано:

- договір від 20 листопада 1990 року про спільну діяльність;

- договір про спільну діяльність від 03 жовтня 1997 року;

- Угоду від 26 травня 1999 року до договору від 20 листопада 1990 року і договору про спільну діяльність від 03 жовтня 1997 року (т.1 а.с.52-53)

Після розірвання договорів про спільну сумісну діяльність, наказом ДСК «ЧМП» від 31 серпня 2000 року № 51 «Про постановку на баланс ДСК «ЧМП» основних фондів», було поставлено на консолідований баланс ДСК «ЧМП» готель на 18 міст, розташований в смт Любашівка, Одеської області, вартістю 1 100 493,40 грн. (т.1 а.с. 54).

Наказом ДСК «ЧМП» №21-к від 28 лютого 2001 року директором готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » призначено ОСОБА_4 та видано на її ім`я довіреність № 55/1 від 01 березня 2001 року на виконання функції по управлінню готелю комбінату в смт Любашівка (т.1 а.с. 55-57).

Наказом ДСК «ЧМП» від 28 березня 2001 року № 10 «Про постановку на баланс комбінату «Морагропром» ДСК «ЧМП» основних фондів», було передане на баланс комбінату «Морагропром» ДСК «ЧМП» готель на 18 міст, розташований у смт Любашівка, КСП «Зоря» в Одеської області, вартістю 1 100 493,40 грн. (т.1 а.с. 58).

Наказом № 25 від 27 червня 2001 року було створено комісію для проведення інвентаризації майна готелю «Сена-Юг», розташованої в смт Любашівка, з 02 липня 2001 року по 06 липня 2001 року. У складі членів комісії був директор готелю ОСОБА_4 (т.1 а.с.59).

Пізніше, договором від 31 липня 2001 року за №1/07-/Ч про управління майном між ДСК «ЧМП» в особі директора комбінату «Морагропром» ДСК «ЧМП» та Одеським обласним комунальним підприємством «Любава» було передано в оперативне управління Любашівський м`ясо-молочний комплекс (т.1 а.с. 60-64).

Вказане підтверджується: Інвентаризаційним описом № 4 товарно-матеріальних цінностей від 12 листопада 2002 року Одеського обласного комунального підприємства «Любава», де у п. 78 значиться «Фундамент готелю 1 поверх» кількості -1 од., сума - 191 554.00 грн. заданими бухгалтерського обліку кількість - 2 од., вартість - 191 554,00 грн. (т.1 а.с. 65); актом інвентаризації майна та обладнання м`ясо-молочного комплексу, розташованого в смт. Любашівка, Одеської області, за наказом №67 від 10 квітня 2003 року ДСК «ЧМП» (т.1 а.с.68); Інвентаризаційним описом № 4.3.02 від 29.09.2003 року основних засобів готелю в АДРЕСА_4 (т.1 а.с.76-80).

Таким чином, наведеними доказами підтверджується, що новостворене нерухоме майно, яке раніше не було зареєстровано державною реєстраційної установою як об`єкт нерухомості - готель Сена-Юг (споруда з 20-ти контейнерів), розташований у АДРЕСА_4 , було створений у 1990-1993 роках за кошти ДСК «ЧМП», на земельній ділянці Любашівської районної ради, та у 1993 році було передано, за договором оренди, Агрофірмі «Любашівська Зоря» до 1997 року, тобто, до моменту розірвання договорів про сумісну діяльність.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що вказані докази свідчать про те, що спірне майно - готельний комплекс, з 1993 року перебував на балансі Державної судноплавної компанії «Чорноморська морське пароплавство», яке є його фактичним власником.

Однак у наступному, 03 липня 2002 року, до виконкому селищної ради смт Любашівка звернувся із заявою колишній керівник КСП «Зоря» ОСОБА_1 про визнання за ним право власності на готельний комплекс, розташований по АДРЕСА_4 , та надання у приватну власність земельну ділянку на якій комплекс розташований. В підтвердження своїх прав до заяви останній надав:

- витяг з протоколу № 2 зібрання уповноважених від 28 лютого 1998 року про передачу йому в натурі у вигляді майнового паю від майна колишнього КСП «Зоря»;

- розрахунок середньої долі земельної частки, згідно з яким його земельна доля складає 0,1260 га;

- довідку №14 від 03 березня 1998 року, видану на ім`я ОСОБА_1 комісією по розпаюванню КСП «Зоря», щодо введення в експлуатацію готельного комплексу, який розташований в АДРЕСА_1 .

На підставі вказаних документів, ОСОБА_1 було видане Свідоцтво про право власності на готельний комплекс згідно рішення №175 від 03 липня 2002 року виконавчого комітету Любашівської селищної Ради (т.1 а.с. 82), та рішенням №57-ХХІУ від 23 липня 2002 року того ж органу закріплено за готельним комплексом по АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 1260 кв.м.

15 березня 2016 року ОСОБА_1 уклав договір купівлі-продажу готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га, кадастровий №:02:003:0216, громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На запит позивача стосовно протоколу загальних зборів уповноважених агрофірми «Зоря» №2 від 28 лютого 1998 року, архівний відділ Любашівської районної державної адміністрації надав відповідь, що у книзі протоколів загальних зборів агрофірми «Зоря» за 1997-1998, 2000 роки, загальні збори уповноважених 28 лютого 1998 року не проводились.

На звернення позивача №07/16-01 від 03 червня 2016 року архівний відділ Любашівської РДА повідомив та надав копію розпорядження Представника Президента України у Любашівському районі від 09 вересня 1993 року №148 «Про затвердження акту державної комісії по прийманню в експлуатацію готелю на 18 місць КСП «Зоря» у смт Любашівка».

Зі схеми розпаювання майнових паїв «Агрофірми Зоря» від 25 листопада 1997 року (т.1 а.с. 87) вбачається, що жоден з об`єктів, вказаних у витязі з рішення зборів уповноважених № 2 від 28 лютого 1998 року «Про виділення в натурі майна на майнові паї працівникам господарства відповідно до поданих заяв» (т.1 а.с. 81), не значиться у переліку майна «Агрофірми Зоря». Крім того, жодного представника із числа працівників, вказаних підрозділів наведених у даному витязі, не делегували своїх (уповноважених) представників до складу уповноважених (т.1 а.с. 84-86) «Агрофірми Зоря», у тому числі й із персоналу готелю, що, на думку колегії суддів, свідчить про те, що готель ніколи не був структурним підрозділом «Агрофірми Зоря», яка нібито, надала в рахунок майнового паю ОСОБА_1 готель, який ніколи не належав цьому підприємству.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позовної заяви про те, що нерухоме майно ДСК «ЧМП» у вигляді готелю, розташованого в АДРЕСА_4 , було виділено в рахунок майнового паю ОСОБА_1 без законних на те підстав. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження №000714 від 16 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 364 КК України, досудове розслідування проводить СВ Любашівського ВП ГУНП в Одеській області. ДСК «ЧМП» визнано потерпілою стороною по даному кримінальному провадженню.

Отже, відповідач ОСОБА_1 , використавши наступні підроблені документи:

-довідку №14 від 03 березня 1998 року, видану на ім`я ОСОБА_1 комісією по розпаюванню КСП «Зоря» щодо введення в експлуатацію готельного комплексу, який розташований у АДРЕСА_1 (т.1 а.с.83);

- витяг з рішення зборів уповноважених №2 від 28 лютого 1998 року «Про виділення в натурі майна на особисті майнові паї працівникам господарства відповідно до поданих заяв» (т.1 а.с. 81) в частині, що стосується передачі майнового паю - готельного комплексу, який розташований в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , - протиправно отримав право власності на спірне нерухоме майно.

Однак, погоджуючись із обґрунтованістю заявлених ДСК «ЧМП» позовних вимог в частині визнання частково недійсним рішення зборів уповноважених від 28 лютого 1998 року № 2, визнання недійсним і скасування рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 03 липня 2002 року № 175, визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності, виданого 05 липня 2012 року на ім`я ОСОБА_1 , та скасування його державної реєстрації, визнання недійсним договору купівлі-продажу готельного комплексу від 15 березня 2016 року, колегія суддів доходить висновку, що позивачем було пропущено строки позовної давності для звернення до суду.

Так, згідно зі статтею 75 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час прийняття рішення зборів уповноважених від 28 лютого 1998 року № 2, рішень виконавчого комітету селищної ради від 03 липня 2002 року № 175 та селищної ради від 23 липня 2002 року № 57-XXIV і видання оспореного свідоцтва про право власності на готель від 05 липня 2002 року) позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Відповідно до статті 80 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час прийняття рішення зборів уповноважених від 28 лютого 1998 року № 2, рішень виконавчого комітету селищної ради від 03 липня 2002 року № 175 та селищної ради від 23 липня 2002 року № 57-XXIV і видання оспореного свідоцтва про право власності на готель від 05 липня 2002 року) - закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові.

Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Таким чином, ЦК УРСР 1963 року не передбачав застосування наслідків спливу позовної давності за заявою сторони у справі, суд при розгляді справи повинен застосувати наслідки пропуску позовної давності без заяви сторони.

У разі, якщо позивач заявив декілька позовних вимог, то питання застосування позовної давності, початку її перебігу та спливу має вирішуватися щодо кожної позовної вимоги окремо.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 372/1988/15-ц (провадження № 14-172цс18).

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів доходить до висновку, що позивач не надав належних доказів поважності пропуску строку позовної давності стосовно вищевказаних вимог, оскільки спірне майно з 1993 року знаходиться на балансі ДСК «ЧМП», позивач дбав про схоронність вказаного майна, у зв`язку із чим уклав договір про охорону об`єкта і особи, які охороняли готельний комплекс, мали повідомити позивача про знаходження на його території іншої особи - ОСОБА_1 , який вважав себе власником готелю та земельної ділянки, на якій він розташований. Крім того, як вже вказувалось вище, з 28 лютого 2001 року директором готелю було призначено ОСОБА_4 , яка також, перебуваючи на даній посаді, не могла не знати про існування порушеного права фактичного власника майна з боку відповідача ОСОБА_1 . При цьому, самим позивачем зазначено у позові, що у червні 2002 року орендар спірного готелю, який розташовано у АДРЕСА_1 , який належить ДСК «ЧМП», ФОП ОСОБА_4 звернулась до БТІ Любашівського району із заявою про проведення інвентаризації вказаного об`єкту нерухомості з метою державної реєстрації права власності, але у цьому її було відмовлено з невстановлених причин. Однак власник отелю, позивач ДСК «ЧМП», не з`ясував підстави такої відмови, що призвело того, що 03 липня 2002 року ОСОБА_1 було видане Свідоцтво про право власності на спірний готельний комплекс.

Таким чином позивач, вважаючи себе власником спірного нерухомого майна, не міг не знати про факт набуття у 2002 році права власності ОСОБА_1 на готельний комплекс, оскільки останній з 2002 року відкрито та вільно володіє та користується спірним майном, про що не могло бути невідомо ДСК «ЧМП».

На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку про відсутність поважних та об`єктивних причин несвоєчасного подання даного позову в частині вимог про: визнання частково недійсним рішення зборів уповноважених агрофірми «Зоря» від 28 лютого 1998 року № 2;. визнання незаконними і скасування рішень виконавчого комітету селищної ради від 03 липня 2002 року № 175 та селищної ради від 23 липня 2002 року № 57-XXIV; визнання недійсним свідоцтва про право власності на готельний комплекс від 05 липня 2002 року, що свідчить про неможливість задоволення вказаних позовних вимог.

Крім того, колегія суддів враховує, що у листопаді 2009 року ДСК «ЧМП» зверталася до суду з позовом до Любашівської селищної ради (третя особа ОСОБА_1 ) про визнання незаконним і скасування рішення зборів уповноважених від 28 лютого 1998 року № 2, рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 03 липня 2002 року № 175 «Про оформлення права власності на готельний комплекс по АДРЕСА_4 » (справа № 2-а-2/10/1518), який постановою Любашівського районного суду Одеської області від 19 лютого 2010 року був задоволений.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2011 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2014 року, постанову Любашівського районного суду Одеської області від 19 лютого 2010 року скасовано, а позов ДСК «ЧМП» залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

При цьому, як зазначено в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2011 року, за твердженням позивача про існування оскаржуваного рішення відповідача йому нібито стало відомо 09 жовтня 2008 року, але до суду позивач звернувся тільки 03 листопада 2009 року, тобто, поза межами річного строку. При цьому в матеріалах справи відсутні, в якості доказів, будь-які матеріали, підтверджуючі оскарження спірного рішення в другому провадженні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині вирішення позовних вимог про: визнання частково недійсним рішення зборів уповноважених від 28 лютого 1998 року № 2, визнання недійсним і скасування рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 03 липня 2002 року № 175, визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності, виданого 05 липня 2012 року на ім`я ОСОБА_1 , та скасування його державної реєстрації, з підстав недоведеності позовних вимог, - не відповідає матеріалам справи, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак, відповідно до вимог статті 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску ДСК «ЧМП» встановленого законом строку позовної давності.

Оскільки у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено, то, відповідно, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу готельного комплексу від 15 березня 2016 року (подані в межах позовної давності), оскільки вони є похідними від позовних вимог про визнання частково недійсним рішення зборів уповноважених від 28 лютого 1998 року № 2, визнання недійсним і скасування рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 03 липня 2002 року № 175, визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності, виданого 05 липня 2012 року на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно пункту 2 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» задовольнити частково.

Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року скасувати.

У задоволенні позову Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Любашівської селищної ради Одеської області (третя особа - ОСОБА_4 ) про визнання незаконним і скасування рішення зборів уповноважених, про визнання недійсним, скасування рішень виконавчого комітету, свідоцтва про право власності та визнання правочинів недійсними - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 05 березня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе