Справа № 361/4599/21
Провадження № 2/361/2921/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 листопада 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Удовенко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: Броварська районна державна адміністрація Київської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

установив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: Броварська районна державна адміністрація Київської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Позивачі зазначали, що квартира АДРЕСА_1 , належить їм в рівних частинах по 1/2, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. До смерті їхньої матері ОСОБА_5 , 1962 року народження, вони володіли цією квартирою з 2001 року, на підставі договору купівлі-продажу у рівних частинах по 1/3.

На сьогоднішній день у вищевказаній квартирі (площею 65 кв.м.), зареєстровано 2 особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - без родинних зв`язків; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - без родинних зв`язків.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі, але більше 15 років не проживають за місцем реєстрації. Зняти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з реєстрації за добровільною згодою неможливо через те, що станом на поточний момент, останні не підтримують зв`язок з позивачами і точне місце їх перебування їм не відомо.

Зазначенні обставини підтверджуються актом обстеження проживання та довідкою про фактично проживаючих осіб, що видавались Зазимською сільською радою Броварського району Київської області.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протягом тривалого часу не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , їхніх особистих речей в квартирі немає, комунальні платежі останні не сплачують, участі в триманні житла не беруть і взагалі квартирою не цікавляться, позивачі змушені сплачувати все самі. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинили. Відповідачі добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користуються більше 15 років без поважних причин.

Посилаючись на викладене, позивачі просили суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , та зняти їх з реєстраційного обліку, стягнути на користь позивачів витрати по сплаті судового збору з кожного по 908 грн.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua.

В судове засідання представник третьої особи Броварської районної державної адміністрації Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 , згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 07 жовтня 2020 року на Ѕ частину спадкового майна, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно акту обстеження проживання від 01 квітня 2021 року, складеного депутатом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Мехед Т.І., за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані, але з моменту реєстрації ніколи не проживали і не проживають, що підтверджується показами сусідів.

Відповідно до довідки №615/02-27 від 07.04.2021 р., виданої виконавчим комітетом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, станом на 06 квітня 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , фактично ніхто не проживає.

У ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 р. (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , так як відповідачі понад одного року не проживають у спірній квартирі.

Також підлягає задоволенню позовна вимога про усунення перешкод користування власністю шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

З огляду на те, що даним рішенням відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , вимога про зняття відповідачів з реєстраційного обліку є законною та обґрунтованою й підлягає задоволенню.

Крім того, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачів на користь позивачів витрати по сплаті судового збору в розмірі по 908 грн. з кожного.

Керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом зняття їх з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в розмірі по 454 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі по 454 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В. С. Сердинський