11.03.2021 Справа № 363/4764/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Сергієнко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Вишгороді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Моторне (транспортне) Страхове бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2020 року представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в обґрунтування якого вказав, що

23 серпня 2018 року о 12:35 на 36 км автодороги Київ-Овруч громадянин

ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , перед виїздом не перевірив технічний стан автомобіля, під час руху не стежив за технічним станом транспортного засобу, що призвело до відкручення та відриву переднього лівого колеса та наїзду на нього автобусу «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до виїзду його на зустрічну смугу руху з подальшим зіткненням з автомобілем «VOLKSWAGEN» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку від автобуса «Богдан», в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.3 а), б),

пункт 31.4.5 Правил дорожнього руху України. Зазначені обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, схемою ДТП від 23 серпня 2018 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та

ОСОБА_2 від 23 серпня 2018 року. У судовому засіданні під час розгляду адміністративного правопорушення ОСОБА_1 свою вину визнав, у зв`язку з чим постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24 жовтня

2018 року у справі № 363/3647/18 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. На дату скоєння ДТП громадянин ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкової страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується витягами з центральної бази даних для транспортних засобів, які зареєстровані в інших країнах, так і наявності чинного договору внутрішнього страхування. Цивільно-права відповідальність потерпілого ОСОБА_3 була застрахована в страховій компанії «СК «Ю.ЕС.АЙ.» поліс № АМ/4224782 на термін 26 травня 2018 року по 25 травня 2019. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована на дату скоєння ДТП, постраждалий власник пошкодженого у ДТП автомобіля «VOLKSWAGEN» державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_3 27 серпня 2018 року повідомив МТСБ про ДТП, а 7 вересня 2018 року звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

Враховуючи вимого чинного законодавства, позивач, після звернення потерпілого в ДТП ОСОБА_3 із відповідною заявою, вжив всіх заходів для виплати страхового відшкодування по ДТП, винним у якій є відповідач, та здійснив постраждалому виплату коштів на відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою шкоди. Розмір виплати (страхового відшкодування), виплаченого постраждалому ОСОБА_3 склав 102000 гривень, що відповідає максимальному розміру страхової суми, у межах якої МТСБУ здійснювало регламентні виплати на дату ДТП, а саме 100000 гривень та витрат потерпілого на проведення експертизи (дослідження) на встановлення вартості матеріального збитку у розмірі 2000 гривень.

Позивач, посилаючись на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 1191 ЦК України, вважає, що є всі підстави для звернення до відповідача з регрес ним позовом про відшкодування завданої шкоди.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21 січня

2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, на електронну адресу Вишгородського районного суду Київської області надіслав заяву, у якій просить проводити судове засідання без його участі за наявними у матеріалах справи документами. Позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення повісток про виклик до суду.

Відповідно до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не надіслав до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд, відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 23 серпня 2018 року о 12:35 на 36 км автодороги Київ-Овруч, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_4 , перед виїздом не перевірив технічний стан автомобіля, під час руху не стежив за технічним станом транспортного засобу, що призвело до відкручення та відриву переднього лівого колеса та наїзду на нього автобусу «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до виїзду його на зустрічну смугу з подальшим зіткненням з автомобілем «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку від автобуса «Богдан», в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказані обставини встановлені постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24 жовтня 2018 року, відповідно до якої, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Згідно із частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» державний номерний знак НОМЕР_3 на момент вчинення ДТП був застрахований у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», згідно полісу № АМ/4224782, на термін 26 травня 2018 року по 25 травня 2019 року.

Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

27 серпня 2018 року ОСОБА_3 подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку автомобіля марки «VOLKSWAGEN» державний номерний знак НОМЕР_3 від 15 вересня

2018 року, виконаного ФОП ОСОБА_4 на замовлення постраждалого ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту постраждалому автомобілю з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників склала 110006 гривень 64 копійок. Крім цього, вартість послуг з визначення вартості матеріального збитку склала 2000 гривень, факт оплати яких підтверджена замовником відповідною квитанцією та Актом № 20

23 здачі-прийняття виконаних робіт від 15 вересня 2018 року та платіжним дорученням № 1014621 від 5 грудня 2018 року.

Завдана шкода винуватцем ДТП, потерпілому відшкодована не була.

З метою отримання страхового відшкодування, 7 вересня 2018 року

ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування на його користь.

Позивач, розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля прийняв рішення та здійснив постраждалому виплату коштів на відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою шкоди у розмірі 102000 гривень, а саме

100000 гривень та витрат потерпілого на проведення експертизи (дослідження) на встановлення вартості матеріального збитку у розмірі 2000 гривень, що підтверджується Наказом № 11249 від 5 грудня 2018 року.

Факт відшкодування шкоди постраждалому підтверджується платіжним дорученням № 1014621 від 5 грудня 2018 року.

Про прийняте рішення ОСОБА_1 було повідомлено листом про розгляд звернення щодо дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 23 серпня

2018 року та роз`яснено, що у разі відмови у компенсуванні витрат МТСБ після сплати ними відшкодування постраждалому у ДТП, вони мають право подати регресний позов до власника/водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до статі 933 ЦК України передбачає перехід до страховика прав до страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток».

Згідно із підпунктами 38.2.1, 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приймаючи до уваги статтю 1191 ЦК України, підпунктів 38.2.1, 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, таким чином у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати, пов`язаної із здійсненням регламентної виплати потерпілому у розмірі 102000 гривень, а також відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору у розмірі 2 102 гривень.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 223, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі статей 1187, 1191, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

УХВАЛИВ:

позовну заяву Моторно (транспортного) страхового бюро України - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому у розмірі 102000 (сто дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Моторно (транспортне) страхове бюро України (, юридична адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса:

АДРЕСА_1 ).

Суддя О.П. Лукач