11.03.2021 227/439/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

з участю секретаря судового засідання: Михайловської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Добропільська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач, в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Добропільська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просила визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 18 грудня 1995 року є власницею квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстровані син власниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невістка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та двоє повнолітніх онуків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проте, відповідачі у вищевказаній квартирі не проживають, що позбавляє ОСОБА_1 права розпоряджатися власним майном. Враховуючи, що відповідачі зареєстровані та мешкають в Російській Федерації, іншої домовленості щодо користування житлом між позивачем та відповідачами не встановлено, тому вважає, що відповідачі на підставі ст. 405 ЦК України втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Проте, представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, у якій позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Надали до суду заяви від 12 лютого 2021 року, зареєстровані в реєстрі за №№ 48/25-н/48-2021-1-270, 48/25-н/48-2021-1-231, 48/25-н/48-2021-1-269, 48/25-н/48-2021-1-232, та посвідчені нотаріусом нотаріального округу міста Липецька Липецької області Морозовою І.В., в яких посилаючись на відсутність можливості прибуття в судове засідання, просили про розгляд справи 11 березня 2021 року о 10 год. 00 хв. без їх участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник третьої особи, Добропільської міської ради, яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась. Звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності. Просила ухвалити рішення на розсуд суду.

Зважаючи на те, що учасники процесу в судове засідання не з`явилися, суд враховує вимоги ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 18 грудня 1995 року купила двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 18 грудня 1995 року. (а.с. 6)

Згідно довідки про склад сім`ї № 16.01-08/454 від 01 лютого 2021 року відділу реєстрації Добропільської міської ради, в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані разом з позивачкою ОСОБА_3 , 1973 року народження, ОСОБА_4 , 1977 року народження, ОСОБА_5 , 1995 року народження, та ОСОБА_6 , 2002 року народження. (а.с. 11)

Довідкою голови ОСББ «Ременного» від 01 лютого 2021 року підтверджується той факт, що відповідачі дійсно зареєстровані разом з позивачем у квартирі АДРЕСА_1 , проте не проживають в ній понад п`ять років. (а.с. 12)

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно копії паспорту громадянина Російської Федерації № 42 18 134578, виданого 30 липня 2018 року УМВД Росії по Липецькій області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно копії паспорту громадянина Російської Федерації № 42 18 134579, виданого 30 липня 2018 року УМВД Росії по Липецькій області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно копії паспорту громадянина Російської Федерації № 42 20 275611, виданого 16 грудня 2020 року УМВД Росії по Липецькій області, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно копії паспорту громадянина Російської Федерації № 42 18 134580, виданого 30 липня 2018 року УМВД Росії по Липецькій області, є громадянами Російської Федерації. (а.с. 7-10)

А також на сторінках «місце проживання» цих паспортів зазначено, та підтверджується заявами відповідачів від 12 лютого 2021 року, зареєстрованими в реєстрі за №№ 48/25-н/48-2021-1-270, 48/25-н/48-2021-1-231, 48/25-н/48-2021-1-269, 48/25-н/48-2021-1-232, та посвідчені нотаріусом нотаріального округу міста Липецька Липецької області Морозовою І.В., відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 7-10)

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316. 317, 319, 321 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Як роз`яснено у пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі понад один рік без поважних причин не мешкають в квартирі АДРЕСА_1 , є громадянами Російської Федерації, а відповідно для отримання громадянства мали отримати вид на проживання на території Російської Федерації, по якому мали проживати на території Федерації не менше одного року, а тому суд вважає, що вони втратили право користування спірним жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.

Керуючись ст. 405 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 274-279, 353-355 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ), в інтересах якої діє ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_3 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_4 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_6 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ), третя особа Добропільська міська рада (адреса місцезнаходження: вул. Першотравнева, буд. 83, м. Добропілля Донецької області, 85004), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Л.С. Мацишин

11.03.2021