печерський районний суд міста києва
16 листопада 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Остапчук Т.В.
секретаря судового засідання - Шевченко Т.В.
представника позивача - не з`явився .
представника відповідача - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
На виконання умов п.п. 2.1, 2.3 Кредитного договору Банк надав позичальнику кредит в розмірі 143 800.00 доларів США, на поточні потреби. З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір № 27108287 від 17.06.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко Н.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 2500 (далі - Іпотечний договір), відповідно до умов якого ОСОБА_1 (далі - Іпотекодавець-1) та ОСОБА_2 (далі - Іпотекодавець-2) в іпотеку Банку було передано наступне майно, яке належить на праві спільної часткової власності Іпотекодавцю-1 та Іпотекодавцю-2 (1потекодавець-1 та 1потекодавець-2 далі разом Іпотекодавець): чотирикімнатна квартира АДРЕСА_2 .
Позивач зазначає, що він в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, а саме: надав Позичальнику кредит в розмірі 143 800,00 доларів США шляхом зняття готівкових коштів через касу Банку з одночасним утворенням заборгованості за кредитом на позичковому рахунку Позичальника № НОМЕР_6 . Про це свідчить заява на видачу готівки № 4046 від 17.06.2008. а також виписка з позичкового рахунку за наданим кредитом № НОМЕР_6 за період з 17.06.2008 по 24.03.2017. Разом з тим, Позичальник не дотримувався умов Кредитного договору щодо погашення кредиту згідно з встановленим графіком та у встановлений строк, не виконував свої зобов`язання щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом.
У зв`язку з цим Банк звернувся до Позичальника та Іпотекодавця з письмовими вимогами здійснити погашення простроченої заборгованості в повному обсязі. Так, Банком було направлено Позичальнику та Іпотекодавцю претензії.
Позивач вказує, що норми Закону України «Про іпотеку» не обмежують право кредитора на звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності майновому поручителю, у випадку, якщо основний боржник не сплатив борг.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишено без руху. Надано позивачу термін для усунення недоліків.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року відкрито провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2018 визначено проведення підготовчого засідання на виконання положень п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року.
ОСОБА_2 (Відповідач2 ) скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, відповідно до якого Відповідач2 не визнає позов. Зазначає, майже аналогічні заперечення проти позову що і Відповідач1.
ОСОБА_3 не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2020 відновлено провадження у справі.
Представник позивача до судового засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти проведення заочного рішення, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідачі до судового засідання не з`явились з невідомих причин, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Третя особа до судового засідання не з`явились з невідомих причин, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.
На виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства», найменування Банку в частині організаційно-правової форми було змінено з відкритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України».
За п.п. 2.1.1 Кредитного договору Банк надає позичальнику кредит в розмірі 143 800.00 доларів США, з кінцевою датою погашення 15 червня 2018 року.
З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір № 27108287 від 17.06.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко Н.Є. який зареєстрований в реєстрі за № 2500 (далі - Іпотечний договір).
За пунктами 1.1, 1.3 Іпотечного договору Іпотекою за даним договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя (Банка) до ОСОБА_3 . Предметом іпотеки що є забезпечення викладених у Кредитному договорі забовязань Боржника перед Іпотекодержателем (Банком) є нерухоме майно, а саме: чотирикімнатна квартира АДРЕСА_2 .
Обтяження вказаного нерухомого майна іпотекою було зареєстровано в Державному реєстрі іпотек 17.06.2008, також внесено запис щодо заборони відчуження майна до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Враховуючи, що ОСОБА_3 не дотримувався умов Кредитного договору, не виконував свої зобов`язання щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом Банк звернувся до ОСОБА_3 з претензію № 040-29-1/1098 від 10.03.2015, ОСОБА_1 - претензію № 040-29-1/1099 від 10.03.2015, ОСОБА_4 - претензію № 040-29-1/1097 від 10.03.2015.
У зв`язку з невиконанням Позичальником взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором.
Позивач вказує, що станом на дату звернення з даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором не погашена.
Не погашені суми заборгованості за Кредитним договором підтверджуються: випискою з позичкового рахунку № НОМЕР_6 за період з 17.06.2008 по 24.03.2017, випискою з рахунку простроченої заборгованості за кредитом № НОМЕР_7 за період з 18.01.2008 по 24.03.2017, випискою з рахунку простроченої заборгованості за процентами № НОМЕР_8 за період з 16.11.2010 по 24.03.2017.
За наданими документами, станом на 24.03.2017заборгованість перед Позивачем за Кредитним договором становить 92 476,39 доларів США та 777 736,77 грн. з яких:
480325,32 грн. - пеня за порушення строків погашення кредиту, нарахована за період з 08.04.2016 по 24.03.2017;
183113,65 грн. - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, нарахована за період з 08.04.2016 по 24.03.2017;
Відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України)
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України)
Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою.
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Частиною 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Згідно із ч.4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.
Відповідно до п. 5.1 Іпотечного договору у разі невиконання та/або порушень Іпотекодавцем обов`язків встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором, а у разі їх не виконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до п. 5.2 Іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.
Відповідно до статті 33 Закону про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Так, позивач звернувся до суду у даній справі з вимогою для звернення стягнення на предмет іпотеки у межах забезпечення виконання основного зобов`язання, для чого є необхідним судове рішення.
У зв`язку з невиконанням Позичальником взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором Банк звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором.
За приписами статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення.
Наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. З метою забезпечення однозначного розуміння ухваленого рішення у резолютивній частині слід зазначати, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17 (провадження № 14-546цс19)
Суд не бере до уваги тверджень Відповідачів, що позивачем не надано докази перебування у власності відповідача на момент розгляду справи чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2 . Адже позивачем надано Іпотечний договір № 27108787 від 17.06.2008, Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 19185474 від 17.06.2008, Витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 19184934 від 17.06.2008,копію Договору купівлі-продажу квартири від 24.03.2008, реєстр. № 677, Витяг про реєстрацію права власності № 18219617 від 24.03.2008, Витяг з Державного реєстру правочинів № 5648491 від 2ч,03.2008. Відповідачами не надано доказів того що предмет іпотеки вибув з їх власності.
Відповідачами також не надано жодного доказу неправомірності нарахування позивачем суми заборгованості за Кредитним договором.
Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. З урахуванням наведеного, Велика Палата Верхового Суду дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень». Постанова Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18)
У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 48 326,83 грн., тобто по 24 163,41 грн. з кожного, які сплачено позивачем за подання позову до суду.
На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 536, 541, 543, 546, 549, 553, 554, 625, 629, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку», керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Приватного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 27108787 від 17.06.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко Н.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 2500, а саме:
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складання повного тексту рішення 23.12.2021 року.
Суддя Остапчук Т.В.