Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8327/20
Номер провадження2/711/329/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Казидуб О. Г.

за участю секретаря судового засідання Зайцева О. І.

розглянувши в загальному позовному провадженні у залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області про стягнення суми пенсії, що належала пенсіонеру та залишилась не отриманою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області (м. Черкаси, вул. Смілянська, 23) про стягнення суми пенсії, що належала пенсіонеру та залишилась не отриманою. Свої вимоги мотивує тим, що вона є донькою померлого пенсіонера ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не отримав пенсію за період з 03.11.2016 року по 31.01.2019. Після смерті батька вона прийняла спадщину. Оформивши спадщину у Приватного нотаріуса Кондакової Н. В, вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, де зазначено, що спадщина померлого ОСОБА_2 складається з пенсії, яка належала померлому, але не була ним отримана за життя в період з 03.11.2016 року по 30.01.2019 року в сумі 71921,63 грн. і вона має право на 1/2 вищезазначеної суми. Спадкоємцем іншої 1/2 частини пенсії є її брат ОСОБА_3 . Вказує, що у вересні 2020 року вона звернулась до відповідача з заявою про виплату їй спадщини, яка складається із не отриманої пенсії її померлого батька. Відповідач надав їй відповідь, що їй нарахована не отриману пенсію померлого батька за період з 01.07.2017 року по 31.01.2019 року в сумі 28737,53 грн. і буде виплачена після фінансування такої виплати. Коли вона отримала вищезазначену суму, то звернулась до відповідача з заявою про виплату їй залишку спадщини в сумі 7223,28 грн. за період з 03.11.2016 року по 30.06.2017 року. Але відповідач надав їй відповідь про те, що за період з 03.11.2016 по 30.06.2017 року для виплати їй коштів в сумі 7223,28 грн. не отриманих ОСОБА_2 законодавчих підстав немає.

Вважає, що відповідачем незаконно утримується належне їй спадкове майно у вигляді суми не отриманої пенсійної виплати в розмірі 7223,28 грн. нарахованої ОСОБА_2 за період з 03.11.2016 року по 30.06.2017 року і не виплаченій йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до неї, що підтверджується Свідоцтвом про прийняття спадщини.

Просить стягнути з Головного УПФ України в Черкаській області на її користь неотриману пенсійну виплату нарахованої ОСОБА_2 за період з 03.11.2016 року по 30.06.2017 року в розмірі 7223,28 грн. та судові витрати.

08 грудня 2020 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

28 грудня 2020 року через канцелярію суду Головним управлінням ПФУ Черкаської області було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми. На підставі свідоцтва про право на спадщину та відповідно до ст.. 52 ч. 1 ст. 46 Закону № 1058-IV 1/2 суми пенсії, яка залишилась недотриманою ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю за період 01.07.2017 - 30.04.2019 - 28737,53 грн. виплачено позивачу за разовим дорученням. Отже, зазначають, що кошти в сумі, розрахованої відповідно до законодавства, а саме, 28737,53 грн. позивачу виплачено, а решту оспорюваної суми не може бути виплачена, оскільки, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. А тому, просять в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

01 лютого 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила, що просить справу слухати за її відсутності. Також вказала, що позов підтримує та просить його задоволити.

Представник відповідача Головного управління ПФУ в Черкаській області в судове засіданні не з`явився. Через канцелярію суду надали клопотання, в якому зазначили, що позовні вимоги не визнають та просять суд відмовити в їх задоволенні повністю. Також зазначили, що просять розглядати справу без участі їхнього представника.

Суд, вивчивши матеріали справи, прходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії.

26 червня 2020 року Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Кондаковою Н. В. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , 1929 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво складається з пенсії, яка належала померлому, але не була ним отримана за життя в період з 03.11.2016 року по 31.01.2019 року в сумі 71921, 63 грн., згідно з Довідкою Черкаського відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Черкаській області від 08.11.2019 року за № 95800/04-02.Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку вказаного майна видано ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку указаного майна ще не видано.

02 липня 2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 .

Як вбачається із Листа Головного управління ПФУ в Черкаській області, вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину на двох спадкоємців та відповідно до ст.. 52, ч. 1 ст. 46 Закону у вересні 2020 року позивачу виплачено 28737,53 грн. за разовим дорученням. Також зазначено, що для виплати коштів, недоотриманих ОСОБА_2 за період з 03.11.2016 по 30.06.2017 у сумі 7223,28 грн., законодавчих підстав немає.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Таке ж саме право непорушності передбачено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, тощо визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями (надалі Закон України № 1058-ІV від 09.07.2003 року, із змінами і доповненнями).

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року (із змінами і доповненнями), нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року (із змінами і доповненнями), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Проте, частиною другою цієї статті визначено, що члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року (із змінами і доповненнями), у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

З огляду на викладене, вбачається, що зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (із змінами і доповненнями), узгоджується із змістом ст.1227 ЦК України.

Крім того, зміст зазначених вище норм Закону узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме із частиною першою статті 91, відповідно до якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц, провадження 14-95цс19).

Верховний Суд також наголосив, що у разі порушення спадкових прав, особа не позбавлена права на їх судовий захист.

Суд зазначає, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання платежів.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року, із змінами і доповненнями, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Із системного аналізу наведених норм права вбачається, що суми пенсії, неодержані померлим за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

При цьому, норми ч. 1 ст. 46 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року, із змінами і доповненнями, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до складу спадщини.

А тому, суд доходить висновку, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому сума недоотриманої пенсії, що належала батьку позивача за життя і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини. За таких обставин, позивач, прийнявши спадщину після померлого батька, має право на отримання всієї суми недоотриманої пенсії.

Тому, правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою статті 52 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року, із змінами і доповненнями, без урахування норм статті 46 цього Закону.

Таким чином, у виниклих спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації права позивача, як спадкоємця за законом померлого пенсіонера, на отримання невиплаченої за життя її батька пенсії.

Враховучи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину недоотриманої пенсії в розмірі 7223,28 грн. в порядку спадкування, що залишилась після смерті ОСОБА_2 .

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. (квитанція № 0.0..1 від 27.11.2020).

А тому, оскільки, судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 206, 211, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області про стягнення суми пенсії, що належала пенсіонеру та залишилась не отриманою - задовольнити.

Стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 набуті в порядку спадкування за законом у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отриману пенсійну виплату за період з 03.11.2016 року по 30.06.2017 року в розмірі 7223 грн.28 коп. та 840 грн.80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складено 10 березня 2021 року

Головуючий: О. Г. Казидуб