Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

28 грудня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 12 лютого 2018 року у розмірі 83 378, 46 гр.

Посилається в позові на те, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.

Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення.

12 лютого 2018 року відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники вказаних документів у мобільному додатку, які складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

Усе листування щодо цього договору відповідач просила здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору (п.11).

На підставі укладеного договору відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 21 000, 00 гр. з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3, 2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшення відсотків за користування кредитом у розмірі 6, 4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 5.16 Умов і правил обслуговування фізичних осіб у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою. На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із тарифами але не більше 50% від суми, одержаної клієнтом кредиту.

При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідач взятих на себе зобов`язань по договору не виконала, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами не надала, на прохання погасити заборгованість не реагувала.

У зв`язку з цим станом на 15 березня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 83 378, 46 гр., яка є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 30 серпня 2021 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

08 листопада 2021 року та 22 листопада 2021 до суду повернувся конверт, який направлявся відповідачу без вручення та за закінченням терміну зберігання.

/ а. с. 42, 43 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

За ініціативою суду справа була призначена до розгляду з викликом сторін.

В зв`язку з неотриманням кореспонденції засобами поштового зв`язку відповідач була повідомлена про час розгляду справи шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на номер телефону відповідача, вказаний позивачем при зверненні до суду.

З довідки про доставку смс-повідомлення вбачається, що відповідач, отримала судову повістку про виклик до суду 10 грудня 2021 року о 15:55:00.

/ а. с. 46 /

Таким чином, відповідач повідомлений про час розгляду справи належним чином.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у клопотанні, поданому із позовною заявою, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

Про причину неявки суд до відома не поставила.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку позивача при зверненні до суду, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Судом встановлено, що 12 лютого 2018 року між сторонами був укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг з АТ «Універсал Банк», відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 21 000, 00 гр. з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3, 2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшення відсотків за користування кредитом у розмірі 6, 4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом на заяві.

Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники вказаних документів у мобільному додатку, яку складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

Усе листування щодо цього договору просила здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 15 березня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 83 378, 46 гр., яка є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом.

/ а.с. 7 - 27 /

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, підписавши Анкету-заяву, відповідач прийняла пропозицію позивача та приєдналася до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві.

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частино 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Виходячи з цього, отримання відповідачем кредиту банку, використання кредитних коштів на власні потреби, невиконання відповідачем умов договору в частині повернення кредитних коштів, що призвело до прострочення тіла кредиту, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 28 040. 36 гр.

Що стосується пені, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1,2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З підписаної відповідачкою Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг вбачається, що в ній відсутні такі умови договору, як встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання.

Звертаючись до суду, позивач просить стягнути з відповідача пеню, стягнення якої як відповідальності передбачено Тарифами банку.

З матеріалів справи вбачається, що долучений позивачем до позову Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, розділ 8.1 яких і є Тарифами, є роздруківкою з сайту банку і відповідачкою не підписаний.

Даним розділом встановлено відповідальність позичальника за неналежне виконання умов кредитного договору, в тому числі пеня в розмірі 6.4% на місяць від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення виконання.

В вище приведеній постанові в подібній справі Велика Палата Верховного Суду зазначила, що роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Звертаючись до суду, позивач не просить застосувати заходи відповідальності за неналежне виконання відповідачкою умов договору, визначені ч.1 ст.1050 ЦК України.

В свою чергу відповідальність у вигляді пені умовами укладеного між сторонами договору не передбачена, а надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи, не підписані відповідачкою, з огляду на викладене вище, не є складовою такого договору.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З точки зору п.22 ст.1, ч.1 ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» відповідачка є споживачем банківських послуг позивача.

Конституційний Суд України в рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 112/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Виходячи з цих обставин та викладеного вище, суд вважає, що вимоги ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині повідомлення відповідача, як споживача, про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, при укладенні кредитного договору з відповідачем, позивачем дотримані не були.

Крім того, укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить ні строку дії такого договору, ні строку повернення кредиту (користування ним).

З урахуванням цього суд не знаходить підстав для стягнення з відповідачки нарахованої позивачем пені за неналежне виконання умов кредитного договору.

В той же час, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки фактично отриманих нею коштів та не повернутих відповідно до умов договору банку, як кредитору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цього, часткового задоволення вимог позивача, з відповідача на користь банку підлягає стягненню 763, 41 гр. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 3, 15, 16, 207, 526, 527, 530, 611, 626-628, 632-634, 638, 643, 1049-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 133, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; ІН НОМЕР_1 / на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» /адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, / 28 040, 46 гр. заборгованості та 763, 42 гр. судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолятивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.А. Шереметьєва