Справа № 643/1341/17
Провадження № 2/643/70/21
25.11.2021 р. м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Харченко А.М.
за участю секретарів - Горборукової М.О., Башкевіч Є.О., Аніщенко Ю.В.,
Абдулаєвої А.М., Шестакової К.С.
представника позивача - адвоката Молокосусова В.Є.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - приватний нотаріус ХМНО Кравченко Наталія Сергіївна, Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації та визнання права власності в порядку спадкування,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , в якому просить договір купівлі-продажу нерухомості № НЗ-196 квартири АДРЕСА_1 , укладений 15 березня 1996 року, між продавцями ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_4 - визнати недійсним; договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 23 березня 2016 року між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2 - визнати недійсним; право власності на квартиру АДРЕСА_1 визнати за позивачем - ОСОБА_1 (т.1 а.с.1-3).
Ухвалою суду від 10.03.2017 року відкрито провадження у справі.
15.03.2018 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , в якому просила договір купівлі-продажу нерухомості № НЗ-196 квартири АДРЕСА_1 , укладений 15 березня 1996 року, між продавцями ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_4 - визнати недійсним; договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 23 березня 2016 року між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2 - визнати недійсним; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28890563 від 23.03.2016 року , посвідчений приватним нотаріусом Васіковою Ю.В. Харківського міського нотаріального округу Харківської області, а саме: реєстрацію на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 ; скасувати обтяження державного реєстратора Тертишника Дмитра Олександровича Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області № 14380469 від 28.04.2016 року, а саме: арешт нерухомого майна, винесене на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова № 643/4988/16-к від 28.04.2016 року; право власності на квартиру АДРЕСА_1 визнати за позивачем - ОСОБА_1 (т.1 а.с. 70-71, 72-75).
01.08.2018 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про уточнення позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , в якій просила договір купівлі-продажу нерухомості № НЗ-196 квартири АДРЕСА_1 , укладений 15 березня 1996 року, між продавцями ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_4 - визнати недійсним; договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 23 березня 2016 року між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2 - визнати недійсним; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28890563 від 23.03.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Васіковою Ю.В. Харківського міського нотаріального округу Харківської області, а саме: реєстрацію на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 ; скасувати обтяження державного реєстратора Тертишника Дмитра Олександровича Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області № 14380469 від 28.04.2016 року, а саме: арешт нерухомого майна, винесене на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова № 643/4988/16ц від 28.04.2016 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 121-123).
Ухвалою суду від 10 липня 2019 року до участі в розгляді цивільної справи в якості третьої особи на стороні відповідача залучений ОСОБА_3 (т.1 а.с.190).
Ухвалою суду від 10 липня 2019 року відповідно до п. 11 статті 1 розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VІІ від 03.10.2017 року, справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Кодексом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Кодексом, в зв`язку з чим судом здійснюється розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Витребувано у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області копію актового запису про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.191-192).
Ухвалою суду від 10 березня 2020 року залишена без руху та наданий позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (т.1 а.с.234).
03.09.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - приватний нотаріус ХМНО Кравченко Н.С., Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, в якій просила витребувати квартиру АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та повернути у володіння ОСОБА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно квартири АДРЕСА_1 , а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 47481995 від 24.06.2019 року, приватний нотаріус ХМНО Кравченко Н.С., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2019 року, р. № 777, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28890563 від 23.03.2016 року, приватний нотаріус ХМНО Васікова Ю.В., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2016 року, р. № 421, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Ю.В.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28889440 від 23.03.2016 року, приватний нотаріус ХМНО Васікова Ю.В., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.1996 року, серія та номер Н3-196, виданий Харківською товарною біржою, а також записи, які були внесені до Державного реєстру прав на підставі зазначених рішень; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 27,9 кв.м, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 27,9 кв.м, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме суму судового збору, витрати на правничу допомогу адвоката, витрати за проведення оцінки нерухомого майна. В обгрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначила, що в АДРЕСА_2 , яка на теперішній час зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С. Також приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С. було внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою внесення якого було рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47481995 від 24.06.2019 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та технічного паспорту, станом на березень 2016 року ізольована квартира АДРЕСА_1 є двокімнатною, має житлову площу 27,9 кв.м, загальну площу 44,1 кв.м. З травня 1993 року зазначена вище квартира належала та була на праві спільної сумісної власності зареєстрована за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31 травня 1993 року. ОСОБА_7 є рідною бабусею позивача, а ОСОБА_5 є рідною сестрою бабусі позивача. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі заповітів. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача ОСОБА_6 , яка за життя залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори 22.06.1993 за №1-3079, яким належне їй майно заповідала позивачу. Після смерті ОСОБА_6 в квартирі залишилася проживати її рідна сестра ОСОБА_5 , яка мешкала в зазначеній квартирі з 21.07.1971 року до дня своєї смерті. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , яка також залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бочарніковою Г.Є. 26 лютого 1999 року за р. № 377, яким належну їй на час смерті частину квартири заповідала позивачу. Заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 була подана позивачем до Третьої державної нотаріальної контори у визначений законом строк, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 817/2008. Позивачем був пропущений строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , тому що вона не була обізнана про наявність заповіту на її ім`я, у зв`язку з чим вона звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2008 року позивачу було визначено додатковий строк у вигляді одного місяця для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 . У подальшому 19.12.2008 року позивачем було подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 930/2008. Також рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.11.2016 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , як рідними сестрами. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1316/02-31 від 20.06.2018 року та №1317/02-31 від 20.06.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_8 по 1/2 частині після смерті кожної у зв`язку з тим, що вона по праву власності спадкодавцям не належить та зареєстрована за іншою особою. У вказаних вище постановах про відмову у вчиненні нотаріальних дій також вказується на наявність заповітів, залишених на її ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Під час оформлення своїх спадкових прав позивачу стало відомо, що, начебто, її бабуся ОСОБА_6 та ОСОБА_5 15.03.1996 року за договором купівлі-продажу №НЗ-196. посвідченому на Харківській товарній біржі, передали право на належну їм квартиру ОСОБА_4 . На час «оформлення», зазначеного договору купівлі-продажу ОСОБА_6 вже померла. що підтверджується копією свідоцтва про смерть. В період з березня 2016 - червня 2019 року вказана вище квартира на підставі договору купівлі-продажу №НЗ-196 від 15.03.1996 року була декілька разів поспіль відчужена різним особам.
Так, 23.03.2016 року було оформлено договір купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Ю.В., реєстраційний номер 421.
24.06.2019 року зазначена квартира за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С., реєстраційний номер 777, була передана у власність ОСОБА_3
Жоден з зазначених «власників» квартири жодного разу не був в квартирі, не оглядав її на час набуття права власності на неї, не сплачував комунальних платежів, не проводив ремонтні роботи. Факту передачі нерухомості фактично не відбулося, бо ОСОБА_5 мешкала в спірній квартирі до смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не була обізнана, що квартира зареєстрована по праву власності не за нею. З часу смерті ОСОБА_5 саме позивач підтримує квартиру у задовільному технічному стані, проводжує відновлювальні роботи в квартирі, сплачує комунальні послуги. Договір купівлі-продажу №НЗ-196 від 15.03.1996 року, посвідчений на Харківській товарній біржі, начебто укладений між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , є підробленим документом. Так, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ще до «укладення» вказаного договору. ОСОБА_5 склала нотаріально посвідчений заповіт щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 26.02.1999 року, майже через 3 роки після нібито продажу квартири ОСОБА_4 . У зв`язку з похилим віком, заповіт був складений та підписаний нею на дому за цією ж самою адресою ( АДРЕСА_2 ), що засвідчено нотаріусом Бочарніковою Г.Є. у тексті заповіту.
Окрім того, в незаконно оформленому договорі від 15.03.1996 року паспортні дані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не відповідають їх офіційним паспортним даним. Так, у підробленому договорі вказано наступні дані: ОСОБА_5 , номер та серія, паспорту НОМЕР_1 ; ОСОБА_6 , номер та серія паспорту НОМЕР_2 .
Але на той час справжні дані паспортів були зовсім інші. ОСОБА_5 номер та серія паспорту: НОМЕР_3 ; ОСОБА_6 номер та серія паспорту: НОМЕР_4 . Також не співпадають із реальними дати видачі паспортів та органи влади, що їх видавали. Про це свідчать копії форм №1 щодо видачі паспортів на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
В п.1.4 договору №НЗ-196 від 15.03.1996 року вказано, що свідоцтво про право власності на житло від 31.05.1993 року зареєстровано в КП ХМБТІ 31.05.1993 року за реєстраційним номером НОМЕР_5 , але реєстрація правовстановлюючого документу на квартиру відбулася 09.06.1993 року за реєстраційним номером П-5-871, що вбачається з самого свідоцтва від 31 травня 1993 року.
Крім того, розрахунки у «договорі» №НЗ-196 від 15.03.1996 року вказані у гривні, хоча гривня в якості грошової одиниці на Україні була введена 02.09.1996 року.
Також підписи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які начебто містяться в договорі №НЗ-196 від 15.03.1996 року, відрізняються візуально від дійсних підписів родичів позивача, які вони ставили на інших документах, наприклад, на нотаріально посвідчених заповітах від їх імені.
В документах архівного фонду Харківської товарної біржі за реєстраційним номером №НЗ-196 значиться не договір купівлі-продажу вказаної в позові квартири за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , а зовсім інший договір купівлі-продажу від 18.03.1996 року щодо нерухомості по АДРЕСА_3 за участю інших сторін договору.
Вважає, що з урахуванням вказаних вище обставин, факт підробки договору не викликає будь-яких сумнівів.
Стосовно попереднього розрахунку сум судових витрат зазначила наступне. За подання позовної заяви сплачений судовий збір відповідно до наданих до суду квитанцій, проведено оцінку майна, висновок якої знаходиться в матеріалах справи. Окрім того, між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Молокосусовим В.Є. укладено договір про надання правової допомоги від 27.07.2020 року, відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси позивачки в суді першої інстанції при розгляді справи щодо порушення її прав щодо квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до Додаткової угоди про оплату гонорару адвокату від 27.07.2020 року розмір гонорару адвоката складає 17 500,00 грн. Сплата вказаної суми гонорару передбачає прийняття участі в судових засіданнях, надання клієнту консультацій, збирання документів під час підготовки позову до суду.
Ухвалою суду від 05 травня 2021 року встановлено строк подання відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відзиву на уточнену позовну заяву - п`ятнадцять днів з часу отримання копії цієї ухвали. Встановлено строк подання третьою особою - приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Наталією Сергіївною пояснень щодо уточненого позову - п`ятнадцять днів з часу отримання копії цієї ухвали.
Ухвалою суду від 05 липня 2021 року закрите підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - приватний нотаріус ХМНО Кравченко Наталія Сергіївна, Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації та визнання права власності в порядку спадкування до судового розгляду. Витребувано з Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори: копію спадкової справи № 930/2008 від 19.12.2008 року, відкритої після смерті ОСОБА_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копію спадкової справи № 817/2008 від 04.11.2008 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , відкритої після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради направили суду пояснення, в яких зазначили, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводиться Департаментом реєстрації Харківської міської ради на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з відповідними змінами (далі - Закон) в порядку, зазначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 26 Закону, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Рішення просили прийняти відповідно до вимог чинного законодавства та розглядати справу без участі представника Департаменту реєстрації Харківської міської ради.
В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Молокосусов В.Є. підтримали уточнені позовні вимоги позивача в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити.
Представник третьої особи - Департаменту реєстрації Харківської міської ради про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився. Як зазначено вище, направив суду пояснення щодо позову та просив розглядати справу за його відсутності.
Третя особа - приватний нотаріус ХМНО Кравченко Н.С про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, пояснення щодо позову не надала.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в судові засідання на неодноразові виклики не з`явилися, причини неявки не повідомили, відзив на позов не надали. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що спірною є двокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 27,9 кв.м, загальною площею 44,1 кв.м.
Зазначена квартира на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 31 травня 1993 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача ОСОБА_6 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть.
ОСОБА_6 за життя залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори 22.06.1993 за №1-3079, яким належне їй майно заповідала позивачу.
Після смерті ОСОБА_6 в квартирі залишилася проживати її рідна сестра ОСОБА_5 , яка мешкала в зазначеній квартирі з 21.07.1971 року до дня своєї смерті.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть.
ОСОБА_5 також залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бочарніковою Г.Є. 26 лютого 1999 року за р. № 377, яким належну їй на час смерті частину квартири заповідала позивачу.
Заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 була подана позивачем до Третьої державної нотаріальної контори у визначений законом строк, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 817/2008.
Однак позивачем був пропущений строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , тому що вона не була обізнана про наявність заповіту на її ім`я, у зв`язку з чим вона звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2008 року позивачу було визначено додатковий строк у вигляді одного місяця для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

У подальшому 19.12.2008 року позивачем було подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 930/2008.

Також рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.11.2016 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , як рідними сестрами.

Постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1316/02-31 від 20.06.2018 року та №1317/02-31 від 20.06.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_8 по 1/2 частині після смерті кожної у зв`язку з тим, що вона по праву власності спадкодавцям не належить та зареєстрована за іншою особою. У вказаних вище постановах про відмову у вчиненні нотаріальних дій також вказується на наявність заповітів, залишених на ім`я позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Під час оформлення своїх спадкових прав позивачу стало відомо, що, начебто, її бабуся ОСОБА_6 та ОСОБА_5 15.03.1996 року за договором купівлі-продажу №НЗ-196. посвідченому на Харківській товарній біржі, передали право на належну їм квартиру ОСОБА_4 .

На час оформлення зазначеного договору купівлі-продажу ОСОБА_6 вже померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. В період з березня 2016 - червня 2019 року вказана вище квартира на підставі договору купівлі-продажу №НЗ-196 від 15.03.1996 року була декілька разів поспіль відчужена різним особам.

Так, 23.03.2016 року було оформлено договір купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Ю.В., реєстраційний номер 421.

24.06.2019 року зазначена квартира за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С., реєстраційний номер 777, була передана у власність ОСОБА_3 .

Також приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С. було внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою внесення якого було рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47481995 від 24.06.2019 року.

Однак факту передачі нерухомості фактично не відбулося, бо ОСОБА_5 мешкала в спірній квартирі до смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не була обізнана, що квартира зареєстрована по праву власності не за нею.

З часу смерті ОСОБА_5 саме позивач підтримує квартиру у задовільному технічному стані, проводить відновлювальні роботи в квартирі, сплачує комунальні послуги.

Договір купівлі-продажу №НЗ-196 від 15.03.1996 року, посвідчений на Харківській товарній біржі, начебто укладений між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , є підробленим документом.

Так, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ще до укладення вказаного договору. ОСОБА_5 склала нотаріально посвідчений заповіт щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 26.02.1999 року, майже через 3 роки після нібито продажу квартири ОСОБА_4 . У зв`язку з похилим віком, заповіт був складений та підписаний нею на дому за цією ж самою адресою ( АДРЕСА_2 ), що засвідчено нотаріусом Бочарніковою Г.Є. у тексті заповіту.

Окрім того, в незаконно оформленому договорі від 15.03.1996 року паспортні дані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не відповідають їх офіційним паспортним даним. Так, у підробленому договорі вказано наступні дані: ОСОБА_5 , номер та серія, паспорту НОМЕР_1 ; ОСОБА_6 , номер та серія паспорту НОМЕР_2 .

Але на той час справжні дані паспортів були зовсім інші. ОСОБА_5 номер та серія паспорту: НОМЕР_3 ; ОСОБА_6 номер та серія паспорту: НОМЕР_4 . Також не співпадають із реальними дати видачі паспортів та органи влади, що їх видавали. Про це свідчать копії форм №1, щодо видачі паспортів на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В п.1.4 договору №НЗ-196 від 15.03.1996 року вказано, що свідоцтво про право власності на житло від 31.05.1993 року зареєстровано в КП ХМБТІ 31.05.1993 року за реєстраційним номером НОМЕР_5 , але реєстрація правовстановлюючого документу на квартиру відбулася 09.06.1993 року за реєстраційним номером П-5-871, що вбачається з самого свідоцтва від 31 травня 1993 року.

Вказані дані було встановлено під час здійснення кримінального провадження №0003343 від 22.04.2016 року.

Крім того, розрахунки у Договорі №НЗ-196 від 15.03.1996 року вказані у гривні, хоча гривня в якості грошової одиниці на Україні була введена 02.09.1996 року.

В документах архівного фонду Харківської товарної біржі за реєстраційним номером №НЗ-196 значиться не договір купівлі-продажу вказаної в позові квартири за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , а зовсім інший договір купівлі-продажу від 18.03.1996 року щодо нерухомості по АДРЕСА_3 за участю інших сторін договору.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією Актового запису про смерть №4041 від 17.03.2017 року, який знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається зі ст.317, 319, 321 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223, ч.ч.1, 5 ст. 1268 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивачем прийнята спадщина після смерті ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 судом не встановлено.

Оформити своє право на спадкове майно у нотаріуса позивач не має можливості з урахуванням вказаних вище незаконних дій щодо квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способом захисту прав передбачено відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як вбачається з п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ №5 від 07.02.2014 року «'Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обгрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мата права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Правова позиція щодо відсутності необхідності визнавати недійсними правочини щодо відчуження майна при його витребуванні у останнього набувача викладена в Постанові Верховного суду України від 17 грудня 2014 року по справі №6-140цс14, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року по справі №910/1809/18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2020 року по справі №922/614/19.

Як вбачається з п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника.

У ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 була відсутня воля на передачу вказаного в позові нерухомого майна іншій особі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.ч. 1,5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вказані у позові правочини не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, про що було зазначено вище.

Договір купівлі-продажу №НЗ-196 від 15.03.1996 року фактично є «підробленим» правовстановлюючим документом, що свідчить про порушення вимог закону з початкового моменту та відчуження нерухомого майна за відсутності волі власників на розпорядження належною їм нерухомістю. У подальшому відчуження квартири було здійснено також з порушенням вимог закону, бо ОСОБА_4 не мав права на розпорядження спірною квартирою, у зв`язку з чим незаконно відчужив її на користь ОСОБА_2 .

На час звернення з позовом до суду по справі № 643/1341/17 право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 , що було підтверджено Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим в позові відповідачем по справі була зазначена саме ОСОБА_2 . Під час знаходження цивільної справи № 643/1341/17 в суді на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 11.06.2019 року за заявою ОСОБА_2 було скасовано накладений на спірну квартиру арешт, що надало ОСОБА_2 можливість відчужити квартиру та передати право власності на неї ОСОБА_3 .

ОСОБА_9 є на теперішній час останнім набувачем спірної квартири, до якого заявлена вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст.ст. 2, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі та витребувати квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 27,9 кв.м, загальною площею 44,1 кв.м, з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та повернути у володіння ОСОБА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно квартири АДРЕСА_1 , а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 47481995 від 24.06.2019 року, приватний нотаріус ХМНО Кравченко Н.С., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2019 року, р. № 777, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28890563 від 23.03.2016 року, приватний нотаріус ХМНО Васікова Ю.В., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2016 року, р. № 421, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Ю.В.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28889440 від 23.03.2016 року, приватний нотаріус ХМНО Васікова Ю.В., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.1996 року, серія та номер Н3-196, виданий Харківською товарною біржою, а також записи, які були внесені до Державного реєстру прав на підставі зазначених рішень; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 27,9 кв.м, загальною площею 44,1 кв.м, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 27,9 кв.м, загальною площею 44,1 кв.м, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 4387 грн. 43 коп., по 2193 грн. 72 коп. з кожного, що підтверджується відповідними квитанціями.

Окрім того, між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Молокосусовим В.Є. укладено договір про надання правової допомоги від 27.07.2020 року, відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси позивача в суді першої інстанції при розгляді справи щодо порушення її прав щодо квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до Додаткової угоди про оплату гонорару адвокату від 27.07.2020 року розмір гонорару адвоката складає 17 500,00 грн. Сплата вказаної суми гонорару передбачає прийняття участі в судових засіданнях, надання клієнту консультацій, збирання документів під час підготовки позову до суду.

Згідно з частинами другою - четвертою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8750 грн., по 4375 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 258, 259, 264-265, 268, 280-282, п.3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Витребувати квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 27,9 кв.м, загальною площею 44,1 кв.м, з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та повернути у володіння ОСОБА_1 .

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно квартири АДРЕСА_1 , а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 47481995 від 24.06.2019 року, приватний нотаріус ХМНО Кравченко Н.С., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2019 року, р. № 777, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28890563 від 23.03.2016 року, приватний нотаріус ХМНО Васікова Ю.В., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2016 року, р. № 421, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Ю.В.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28889440 від 23.03.2016 року, приватний нотаріус ХМНО Васікова Ю.В., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.1996 року, серія та номер Н3-196, виданий Харківською товарною біржою, а також записи, які були внесені до Державного реєстру прав на підставі зазначених рішень.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 27,9 кв.м, загальною площею 44,1 кв.м, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 27,9 кв.м, загальною площею 44,1 кв.м, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 4387 (чотири тисячі триста вісімдесят) грн. 43 коп., по 2193 (дві тисячі сто дев`яносто три) грн. 72 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8750 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят) грн., по 4375 (чотири тисячі триста сімдесят п`ять) грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складений протягом десяти днів.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження м. Краматорськ, РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження м. Кіровоград, РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце народження с. Міньківка, Валківського району, Харківської області, РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Треті особи: приватний нотаріус ХМНО Кравченко Наталія Сергіївна, адреса: 61003, м. Харків, вул. Університетська, б. 35/2.

Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, , адреса: 61003, м. Харків, майдан Конституції, б. 7.

Суддя Харченко А.М.