Справа № 643/4151/21
Провадження № 2-о/643/243/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2021 р. м. Харків

Суддя Московського районного суду м.Харкова Кононенко Т.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт того, що вона є одинокою матір`ю - ОСОБА_2 .

Як вбачається із змісту заяви, заявник звернулась до суду в цілях встановлення факту з метою подальшого виїзду з дитиною за кордон.

Вивчивши матеріали заяви, суд виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Частинами 1-3 статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами;2) перебування фізичної особи на утриманні;3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Відповідно до розяснень даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9, одинока матір - це жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.

В листі Мінсоцполітики від 30.05.2014 р. № 193/13/123-14 вказано, що якщо жінка дійсно є одинокою матір`ю, то вона надає довідку з органів реєстрації актів громадянського стану.

За правилами частини 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Підтвердженням статусу одинокої матері та, відповідно, наявних у неї прав і обов`язків щодо своїх дітей є реєстрація в державному реєстрі актів цивільного стану та видане свідоцтво про народження дитини. Додаткових документів для підтвердження такого статусу законодавство України не передбачає.

Оскільки у витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян зазначено, що відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, заявник ОСОБА_1 , згідно норм чинного законодавства є єдиним законним представником неповнолітньої дитини.

Таким чином, встановлення вже зареєстрованого факту, що особа є одинокою матір`ю, у судовому порядку не підлягають, оскільки підтвердженням такого статусу є витяг із реєстру актів цивільного стану громадян.

Крім цього, суд враховує, що заявник не подала жодного доказу, що відсутність судового рішення про встановлення того факту, що вона є одинокою матір`ю, за наявності відповідного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, унеможливить вирішення питання щодо подальшого виїзду з дитиною закордон.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкриті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що у відкритті провадження у справі слід відмовити, оскільки законодавством визначено позасудовий порядок підтвердження статусу одинокої матері, тому ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186, 293, 315 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкриті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали разом зі заявою та доданими до неї документами повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається - протягом п`ятнадцяти днів з дня (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.О. Кононенко