Провадження № 2-о/643/654/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Сухіни Г.Ю., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Коротенко О.І., представника Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області Безклітної Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити та підтвердити факт її постійного проживання на території України станом до проголошення незалежності України та станом на час проголошення незалежності України 24.08.1991 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що у зв`язку із намірами заявника емігрувати до Греції в 1989 році, внутрішній паспорт громадянина СРСР, виданий на ім`я заявника, було вилучено в 1989 році, замість нього виданий закордонний паспорт. Термін виїзду заявника до Греції неодноразово продовжувався, проте заявник на постійне проживання до Греції не виїхала. Відповідно, станом на час проголошення незалежності України заявник постійно проживала в м. Харкові, проте у зв`язку із вказаним вище обставинами позбавлена можливості підтвердити громадянство України та отримати паспорт громадянина України.

У судовому засіданні заявник та її представник заяву та викладені в ній доводи підтримали у повному обсязі.

На уточнююче запитання суду пояснили, що з урахуванням їх остаточної позиції просять встановити, що заявник постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 року.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Показала, що згідно наявної у Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області інформації та документації, заявник дійсно постійно проживала в Україні станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 30.04.2020 року в справі № 133/2348/17, встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року є належним способом захисту її прав та законних інтересів.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі - Порядок) передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_1 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

ОСОБА_2 , допитана за її згодою в якості свідка, показала, що заявник є її дочкою. Заявник планувала виїхати на постійне проживання до Греції, проте її плани змінились. В 1991 році заявник уклала шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник народила в м. Харкові дитину. Таким чином, весь 1991 рік, у тому числі 24.08.1991 року, заявник постійно проживала в м. Харкові разом із свідком за адресою: АДРЕСА_1 , та доглядала за народженою дитиною.

ОСОБА_3 , допитаний за його згодою в якості свідка, показав, що заявник є його дружиною. Станом на 24.08.1991 року заявник разом з ним та іншими членами родини постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , допитана за її згодою в якості свідка, показала, що заявник є її невісткою, тобто дружиною брата. Вони живуть в одному будинку, проте в різних під`їздах. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 у заявника нещодавно народився син ОСОБА_5 та вона постійно проживала в м. Харкові.

Згідно повторного Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , заявник народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Харкові.

Відповідно до повторного Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 , 17.05.1991 року в м. Харкові зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та заявником.

Згідно повторного Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 , у заявника та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкові народився син ОСОБА_6 .

З даних закордонного паспорту громадянина СРСР, виданого на ім`я заявника, та його перекладу з російської на українську мову, вбачається, що заявник в`їхала до Греції 25.10.1990 року, виїхала з Греції 05.12.1990 року. Наступного разу заявник в`їхала до Греції 30.12.1991 року, виїхала з Греції 28.01.1992 року.

Також у вказаному паспорті містяться відмітки про дозвіл на виїзд з СРСР до Греції на постійне проживання до 02.12.1989 року. Вказаний строк був неодноразово продовжений.

Оцінюючи в сукупності дані щодо періодів виїзду заявника до Греції та повернення до колишнього СРСР, дані щодо факту укладення заявником 17.05.1991 року в м. Харкові шлюбу, дані щодо народження у заявника ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкові дитини, а також показання свідків, суд вважає доведеним, що заявник станом на 24.08.1991 року постійно проживала в м. Харкові, Україна.

Як вбачається з доводів заяви, а також пояснень представника Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для отримання громадянства України та, відповідно, паспорту громадянина України.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 9,13, 247, 258-259, 263-265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м. Харкова, постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Крівцов