ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: М`ячикової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Фастів подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 ,-

встановив:

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О. звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з поданням про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні перебуває виконавче провадження № 63178726 з примусового виконання виконавчого листа № 381/4324/19, виданого 29 квітня 2020 року Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми позики у розмірі 48000 грн. 00 коп., трьох відсотків річних у розмірі 1313 грн. 75 коп., індексу інфляції у розмірі 1699 грн. 20 коп. та судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп..

Приватний виконавець зазначає, що ним були застосовані до боржника усі дії, передбачені законом щодо забезпечення виконання судового рішення, у зв`язку з чим є доцільним застосування до боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку про наступне.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч.ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Так, судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. перебуває виконавче провадження № 63178726 з примусового виконання виконавчого листа № 381/4324/19, виданого 29 квітня 2020 року Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми позики у розмірі 48000 грн. 00 коп., трьох відсотків річних у розмірі 1313 грн. 75 коп., індексу інфляції у розмірі 1699 грн. 20 коп. та судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп..

Як зазначає приватний виконавець на час звернення з поданням до суду, рішення боржником не виконано, боржник ухиляється від його виконання, що призвело до вжиття відносно неї заходів примусового виконання.

На підтвердження здійснення всіх заходів необхідних для виконання рішення суду, приватним виконавцем надано суду Постанови про відкриття виконавчого провадження № 63178484 та 63178040 від 01 жовтня 2020 року, Постанови про стягнення з боржника основної винагороди та розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 01 жовтня 2021 року, Постанову про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 63178040 від 01 жовтня 2021 року; Постанову про об`єднання виконавчих провадження у зведене виконавче провадження № 63178040 від 01 жовтня 2020 року; Постанову про арешт коштів боржника від 01 жовтня 2020 року; Постанову про арешт майна боржника від 16 лютого 2021 року, а саме кв. АДРЕСА_1 ; Відповіді на запити до: Державної фіскальної служби України, Міністерства внутрішніх справ України, Пенсійного фонду України;

Окрім того, приватним виконавцем до матеріалів подання додано Акти приватного виконавця від: 15 березня 2021 року та 03 грудня 2021 року, у яких вказано, що боржник ОСОБА_1 за викликом приватного виконавця не з`явилася. Проте, вказані акти складені без участі стягувача та понятих, а підписані лише приватним виконавцем.

Також, приватним виконавцем надано до суду: відповідь з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації, від 09 квітня 2021 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон Серія НОМЕР_1 виданим 26 березня 2009 року.

Окрім того, приватним виконавцем надано відповідь АТ КБ «ПриватБанк» згідно якої Банк повідомив приватного виконавця, що на постанову про арешт коштів ОСОБА_1 від 01 жовтня 2020 року банк виконав, окрім того, прийняли до виконання дану постанову і АТ «Таскомбанк», АТ «Кредобанк», АТ «Банк «Кредит Дніпро».

Так, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою, третьою вказаної статі Закону визначено обов`язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з п. 19 ч. 3ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного/приватного виконавця, суд має перевірити вчинення державним/приватним виконавцем всіх можливих виконавчих дій, та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання обов`язку встановленого виконавчим документом.

Так, п. 5 ч. 1, ч. 2ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», передбачено, що громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Згідно узагальнень, наданих Верховним судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обов`язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку будь-яка особа при зверненні до суду із заявою, скаргою чи поданням повинна дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів та судової практики дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду. Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши письмові докази подані приватним виконавцем до подання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання, оскільки суду не надано доказів того, що боржник свідомо ухиляється від виконання покладених на неї зобов`язань, не надано доказів, що боржник вчиняє дії які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, чи доказів, які дають підстави вважати, що боржник має намір ухилятися від сплати боргу, який має перед ОСОБА_2 , шляхом залишення території України.

Крім того, слід зазначити, що право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

За таких обставин, приватний виконавець передчасно звернувся з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконання рішення суду - обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 258, 262, 354, 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Н.А. Осаулова

Ухвалу виготовлено 22.12.2021 р.