Справа №672/1446/20
Провадження №2/672/117/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., представника позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду міста Городка цивільну справу №672/1446/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2

про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що останній більше року не проживає за зареєстрованим місцем проживання у будинку АДРЕСА_1 , добровільно його залишивши. Той факт, що відповідач більше року не проживає за даною адресою, не несе спільні витрати на утримання житла, тощо - порушує права позивачки, як власниці даного житлового приміщення.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказує що позивачка, яка є його матір`ю, спочатку сама покликала його проживати спільно, прописала в її будинку, а тепер чинить йому перешкоди та не впускає до будинку. В той же час відповідач вказує, що згідний знятись з реєстрації, однак не бажає нести на це жодних витрат.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого.

Судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_3 є одноосібним власником садиби АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку (а.с. 7-8).

Як вказує позивачка, в даній садибі її син ОСОБА_2 не проживає з 2015 року, залишив її добровільно і зараз проживає за іншою адресою.

Відповідач в судовому засіданні визнав, що дійсно на даний час він проживає у свого дядька по АДРЕСА_2 зі своєю сім`єю.

Суд не бере до уваги пояснення відповідача про те, що ОСОБА_3 ніби то вигнала його з будинку та чинить йому перешкоди у поверненні до зареєстрованого місця проживання, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.

Крім того, допитані в якості свідків ОСОБА_4 (соціальна працівниця) та ОСОБА_5 (сусідка) підтвердили в судовому засіданні, що дійсно з 2015 року відповідач зі своєю матір"ю ніколи не проживав, будь-які його речі в даному будинку відсутні. Перешкод позивач йому у доступі до будинку ніколи жодних не чинила.

З акту обстеження на предмет не проживання від 23.11.2020 року, який долучено до матеріалів справи вбачається, що дійсно ОСОБА_2 не проживає у вказаному будинку більше року, жодних його речей там теж виявлено не було (а.с. 15).

Таким чином, відповідач залишаючись зареєстрованим у даному будинку в порушення ч.1 ст. 319 ЦК України, згідно якої : "Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд", - чинить перешкоди дійсній власниці, оскільки остання не може вільно розпоряджатися своїм майном, що створює для неї ряд незручностей.

Також, відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України: "Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою ... про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ".

Ч.2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Вирішуючи питання чи має відповідач статус члена сім`ї, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Положення ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР зазначає, що до членів сім`ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права члена сім`ї має також і особа, яка перестала бути членом сім`ї наймача, але продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні.

У рішенні Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї) від 03.06.1999 р. у справі №1-8/99 №5-рп/99, зазначено, що щодо поняття „член сім`ї Конституційний Суд України виходить з об`єктивної відмінності його змісту від галузі законодавства, підкреслюючи при цьому, що навіть міжнародно-правовими актами не встановлено єдиних критеріїв чи поосібного переліку членів сім`ї.

Аналіз змісту норм галузевого законодавства, що регулює питання втрати права користування житловим приміщенням дозволяє віднести до членів сім`ї власника осіб, які проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство; колишніх членів сім`ї власника, зокрема осіб, які проживають з власником, але з певного часу вже не є членами сім`ї; члени сім`ї колишнього власника, зокрема особи, які проживають у житлі, право власності на яке перейшло від громадянина, який зберігає сімейні стосунки з користувачами жилого приміщення, до інших осіб; колишніх членів сім`ї колишнього власника житлового приміщення.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки.

Крім того, у порядку, визначеному ч.6 ст.141 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 319, 386, 405 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави - 840 грн. 80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивачка: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Представник позивачки: адвокат Столяр Микола Васильович, 32000, вул. Грушевського 51 м. Городок Хмельницької області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН невідомий, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області, зареєстрований АДРЕСА_3 , фактично проживає АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду виготовлено 12.03.2021 року.

Суддя: