Єдиний унікальний номер: 448/581/20
Провадження № 2/448/52/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29.12.2021 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Мриц Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилось спадкове майно - право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,91 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області).

Зазначає, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя всім своїм майном розпорядилася, склавши заповіт на користь позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Покликається на те, що спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , прийняла саме позивачка ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.549 ЦК України в редакції 1963 року - шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Інший спадкоємець за заповітом - ОСОБА_2 не вчинила жодних дій, спрямованих на прийняття даної спадщини.

Вказує, що через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про право на спірну земельну частку (пай) позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.

З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачкою ОСОБА_1 право на спірну земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник - адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своєї довірительки, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі.

Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просить розглядати дану цивільну справу у його відсутності.

Представник третьої особи - в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення від 01.09.2020р.; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 31.08.2020р. №61483722, з якої слідує, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилась; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 31.08.2020р. №61483723, з якої відомо, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя склала заповіт, що був посвідчений 06.09.1995р. у Поповицькій сільській раді Мостиського району Львівської області. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилася та не скерувала на адресу суду будь-якої письмової заяви. Як вбачається із матеріалів справи, судова повістка третій особі надсилалась рекомендованим листом з повідомленням за адресою місця її проживання, що міститься в матеріалах справи, та була отримана нею особисто. Відомості про будь-які інші адреси місця проживання чи перебування третьої особи чи про її офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні, заяв про зміну місця проживання чи перебування від третьої особи не надходило.

Третя особа ОСОБА_2 була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилася. Як вбачається із матеріалів справи виклик третьої особи здійснювався у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та остання вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи з часу опублікування оголошення про виклик. Відомості про будь-які адреси місця проживання чи перебування третьої особи чи про її офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно із ст.534 ЦК України в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,91 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області), відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №5872, виданого Поповицькою сільською радою Мостиського району Львівської області 19.05.1997р., зареєстрованого у книзі видачі (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №489. Факт належності спадкодавцю ОСОБА_4 відповідного сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №5872 підтверджено довідкою №409 від 07.06.2019р., виданою виконкомом Шегинівської сільської ради Львівської області.

Спадкодавець ОСОБА_4 за життя своїм майном розпорядилася, а саме 06.09.1995р. склала заповіт, яким усе своє майно заповіла внукам: позивачці ОСОБА_1 а також ОСОБА_2 . Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №32 та у спадковому реєстрі за №39927885.

Згідно повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області від 01.09.2020р. за №01-16/220 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 31.08.2020р. №61483722 відомо, що після смерті ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Нижанковицької селищної ради Старосамбірського району Львівської області №269 від 18.06.2019р., після смерті спадкодавця ОСОБА_4 саме її онука - позивачка ОСОБА_1 вступила в управління її спадковим майном. У відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР суд розцінює такі дії позивачки як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що остання вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_4 .

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.2 ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, спадкоємець ОСОБА_1 не заявила про відмову від даної спадщини.

Судом не здобуто доказів, що інший спадкоємець за заповітом до даної спадщини - ОСОБА_2 вчиняла дії, спрямовані на прийняття даної спадщини, а також доказів того, що є інші спадкоємці, які мають обов`язкову частку у спадщині та які б у встановлений законом строк прийняли таку.

Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю ОСОБА_4 спадкове майно, в тому числі право на спірну земельну частку (пай) у відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР успадкувала саме спадкоємець за заповітом - позивачка ОСОБА_1 .

В той же час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну частку (пай) позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; копією заповіту спадкодавця ОСОБА_4 , посвідченого у Поповицькій сільській раді 06.09.1995р.; повідомленням Мостиської державної нотаріальної контри Львівської області від 01.09.2020р.; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 31.08.2020р. №61483722; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 31.08.2020р. №61483723; довідкою №409 від 07.06.2019р., виданою виконачим комітетом Шегинівської сільської ради Львівської області; довідкою №269 від 18.06.2019р., виданою виконавчим комітетом Нижанковицької селищної ради Старосамбірського району Львівської області; заявою третьої особи ОСОБА_3 від 10.12.2018р.; копією паспорта позивачки ОСОБА_1 ; іншими матеріалами справи.

Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачки на спірне майно (земельну частку (пай) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачкою) права на вищевказане майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_4 ; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині та які у встановлений законом строк прийняли спадщину судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить право на зазначену земельну частку (пай); право на спірну земельну частку (пай) було посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай), виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінал такого втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачки, а тому може бути застосований судом.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права на спірну земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст.206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,91 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області), відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №5872, виданого Поповицькою сільською радою Мостиського району Львівської області 19.05.1997р., зареєстрованого у книзі видачі (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №489.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 05.01.2022р.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Поповичі Мостиського району Львівської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач - Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області, , місцезнаходження: 81321, с.Шегині, вул.Дружби, 184, Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В.Кічак