Справа № 522/6636/20
Провадження № 2/522/2905/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 24.04.2020 року звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої як власнику автомобіля «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_1 , внаслідок падіння дерев на вказаний транспортний засіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.02.2020 року, близько 08:20 год., на припаркований біля будинку №3 у провулку Покровському в м. Одесі, належний позивачу на праві власності автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, впали два дерева. Унаслідок чого автомобіль зазнав механічні пошкодження. Цей факт підтверджується матеріалами фото- та відеофіксації та листом Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області №36/8557 від 29.02.2020 року. Посилалась на те, що Виконавчим комітетом Одеської міської ради не визначено балансоутримувача зелених насаджень, які розташовані на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 , а тому, враховуючи те, що саме на Виконавчий комітет Одеської міської ради покладено обов`язок забезпечити їх належне та безпечне функціонування та експлуатацію у спосіб, що унеможливить її негативний вплив на мешканців міста та пошкодження їх майна, обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової та моральної шкоди внаслідок падіння дерев повинно бути покладено саме на виконавчий комітет Одеської міської ради.

За викладених обставин, попередній розмір матеріальної шкоди до проведення судової автотоварознавчої експертизи, позивачем було визначено у приблизному розмірі в сумі 130 000 гривень.

Також позивачка вважає, що має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона зазнала душевних страждань, спричинених внаслідок втрати належного їй майна та необхідністю доводити свою правоту в суді з метою відновлення порушеного права, а так само, в умовах загального карантину і вірусної небезпеки для власного життя, змушена використовувати суспільний транспорт. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив у сумі 10000 грн..

Ухвалою суду від 28.04.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному порядку з призначенням підготовчого засідання на 22.06.2020 року.

Ухвалою суду від 22.06.2020 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі було зупинене на час проведення зазначеної експертизи.

До суду 07.09.2020 року з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали цивільної справи №522/6636/20 разом із Висновком №20-4735 судової автотоварознавчої експертизи автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного 26.08.2020 (а.с.40-72).

Ухвалою суду від 08.09.2020 року провадження у справі поновлено та призначено її до розгляду на 19.10.2020 року.

На електронну адресу суду 19.10.2020 року представником позивача адвокатом Карагяур В.І. надано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої, посилаючись на Висновок №20-4735 судової автотоварознавчої експертизи від 26.08.2020 року, просили стягнути Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь позивачки майнову шкоду у розмірі 202 809 гривень 03 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень (а.с.84-85).

У підготовче засідання призначене на 19.10.2020 року з`явився представник позивача адвокат Карагяур В.І., представник ВК ОМР не з`явився, 16.10.2020 року на електрону адресу суду надав заяву, в якій просив перенести розгляд справи.

Протокольною ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача, прийнято збільшення позовних вимог та у зв`язку з неявкою представника відповідача і необхідністю надання часу відповідачу щодо відзиву, розгляд справи відкладено на 09.11.2020 року.

06.11.2020 року на електрону адресу суду представником ВК ООМР Грабовським В.О. було надано письмові пояснення стосовно позовних вимог, в яких просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі (а.с.93-99).

У підготовче засідання призначене на 09.11.2020 року з`явився представник ВК ОМР, позов не визнав, зазначивши, що стороною відповідача з цього приводу суду були надані письмові пояснення. Також заявив клопотання про заміну неналежного відповідача належним КП «ЖКС «Порто-Франківський».

У підготовче засідання з`явився представник позивача адвокат Карагяур В.І., позов підтримав, надав відповідь з КП «ЖКС «Порто-Франківський», заперечував проти клопотання представника відповідача про заміну неналежного відповідача.

Протокольною ухвалою суду від 09.11.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ВК ОМР про заміну ВК ОМР на КП «ЖКС «Порто-Франківський», у зв`язку з запереченнями представника позивача.

Згідно ухвали суду від 09.11.2020 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 26.01.2021 року.

У судовому засідання 26.01.2021 року з`явились представник позивача, який позов підтримав повністю з викиданих в ньому підстав, та просив долучити до справи заяву про здійснення розподілу судових витрат, відповідно до якої просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2028 гривень 09 коп., витрати на проведення експертизи у розмірі 4903 гривні 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень.

Присутній на судовому засідання представник відповідача повідомив, що ВК ОМР позов не визнає з викладених у письмових поясненнях підстав, а так само просив розглянути клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

Протокольною ухвалою суду від 26.01.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ВК ОМР про приєднання письмових доказів, у зв`язку із закриттям підготовчого провадження та відсутністю заяви про поновлення пропущених процесуальних строків для даної дії. Долучено до матеріалів справи заяву позивача про здійснення розподілу судових витрат.

По справі було оголошено перерву до 10.03.2021 року.

У судовому засіданні 10.03.2021 року були присутні: представника позивача ОСОБА_2 , який уточненні позовні вимог підтримав та просив задовольнити за обставин, викладених у позові, та пояснень, наданих у минулому судовому засіданні. Також з`явився представник відповідача ОСОБА_3 , який заперечував проти вимог та просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступні обставини.

24 лютого 2020 року, близько 08:20 год., на припаркований біля будинку №3 у провулку Покровському в м. Одесі, належний позивачу на праві власності автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, впало дерево.

Унаслідок події транспортний засіб позивачки зазнав механічні пошкодження.

Позивачка ОСОБА_1 являється власником легкового автомобіля марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Відповідно до відео з CD-диска на ньому міститься файли фото- та відейозйомки моменту падіння дерева на автомобілі, знаходження дерева безпосередньо на автомобілі позивачки, а також безпосередня фіксація наявних ушкоджень зазначеного автомобіля.

Згідно відповіді Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області №36/8557 від 29.02.2020 року, встановлено, що 24.02.2020 року, біля будинків 3 та 5 в провулку Покровському в м. Одесі відбулось падіння двох дерев, внаслідок чого було пошкоджено 7 транспортних засобів, зокрема, і транспортний засіб належний позивачці ОСОБА_1 ..

Правоохоронними органами були зафіксовані наступні пошкодження автомобіля марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 : капот, дах, переднє праве крило, передні праві двері, лобове скло, знищене праве бокове дзеркало заднього виду та лакофарбове покриття всього кузова транспортного засобу.

Судом досліджено висновок №20-4735 від 26.08.2020 року судової автотоварознавчої експертизи яка виконана на підставі ухвали суду від 22.06.2020 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок падіння дерев 24.02.2020 року, станом на той же час, складає 202 809 гривень 03 коп. (а.с.39-72). Зазначений доказ є належним та допустимим.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Згідно з п.9 ст.10 закону «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

У відповідності до ст.12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Пунктом 4 ч.1 ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Згідно з ч.2 ст.15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних основах залучати для цього інші підприємства.

У ст.25, ч.1 ст.28 закону «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір про утримання та благоустрій прибудинкової території. Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Відповідно до п.5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 27.07.2006 року за №880/12754, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Розділом 9 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України встановлено, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає: догляд за деревами і чагарниками, живоплотами, виткими рослинами, квітниками, газонами, садовими доріжками та майданчиками, малими архітектурними формами; захист зелених насаджень від шкідників і хвороб, садіння квітів, створення газонів, видаленням окремих дерев, садіння окремих дерев, видалення аварійних дерев, санітарне очищення території об`єкта благоустрою. Пунктом 9.1.11.3 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України передбачено, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева.

Згідно з п.9.1.12. вказаних Правил, аварійним вважається дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

Крім того, відповідно до розділу 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

Згідно з п.7 ч.1 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Відповідно до пп.7 п. «а» ч.1 ст.30 закону «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах із цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Згідно відповіді Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 01.04.2020 року №Д-724, КП «Міськзелентрест» не є балансоутримувачем зелених насаджень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази того, що це дерево було передано на баланс будь-якому іншому підприємству, та щодо наявності відповідного факту стороною відповідача не було надано належних та допустимих доказів.

Крім того, положеннями ст. 174 ЦПК України, закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Таким чином, в розумінні ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Згідно з ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

На думку суду, позивачем доведено факт завдання йому шкоди в результаті падіння дерева на автомобіль позивача, протиправну бездіяльність відповідача, яка виразилась у невизначені балансоутримувача цього зеленого насадження, причинний зв`язок між ними, а відповідач не спростував відсутності своєї вини та відсутність підстав відшкодування шкоди.

Не містять матеріали справи і доказів, що падіння дерева не було пов`язано з впливом негативних погодних факторів, тобто не являється дією непереборної сили, форс-мажорною обставиною, яка виключає відповідальність відповідача із завдання шкоди позивачу.

Отже, виходячи із викладеного суд приходить до висновку про безпідставність тверджень представника відповідача з приводу того, що виконком Одеської міської ради є неналежним відповідачем у справі.

Враховуючи те, що саме на виконавчий комітет Одеської міської ради покладено обов`язок забезпечити їх належне та безпечне функціонування та експлуатацію у спосіб, що унеможливить її негативний вплив на мешканців міста та пошкодження їх майна, суд дійшов висновку, що обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева у даному випадку повинно бути покладено саме на виконавчий комітет Одеської міської ради.

У ч.2 ст.1166 ЦК передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України).

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачам.

Суд вважає, що надані до позову докази доводять факт падіння дерева, внаслідок чого пошкоджено майно позивача. Розмір спричиненої майнової шкоди доведено належними доказами та не спростовано відповідачем.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог позивачки про стягнення з виконавчого комітету Одеської міської ради на її користь майнової шкоди у розмірі 202 809 гривень 03 коп. та вважає за можливе задовольнити зазначену вимогу у повному обсязі.

Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача в сумі 10 000 грн.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Судом встановлено, що в результаті падіння дерева автомобіль, який належить позивачу, був значно пошкоджений.

Таким чином суд вважає, що позивач обґрунтовано посилається на спричинення їй моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням її майна, порушенням звичайного укладу життя та порушенням права власності, пов`язаного з неможливістю користуватись належним їй автомобілем.

Між тим, ураховуючи вищевказані перенесенні моральні страждання та виходячи з принципів справедливості, розумності та достатності, враховуючи характер та обсяг заподіяних потерпілому моральних страждань, враховуючи ступінь вини відповідача суд вважає, що достатньою компенсацією з виконавчого комітету Одеської міської ради моральної шкоди буде у розмірі 5 000 гривень.

Отже в цій частині позов ОСОБА_1 суд задовольняє частково.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, а саме:

- сплачену позивачем суму на проведення експертизи у розмірі 4903 гривні 20 коп.;

- сплачену позивачем суму на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т.ч. витрати пов`язані з проведенням експертизи та професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує в тому числі чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Так, витрати здійснені позивачем на проведення судової автотоварознавчої експертизи пов`язані з розглядом справи, оскільки саме на підставі висновку експерта встановлено розмір матеріальної шкоди нанесеної позивачу. А тому, зазначені витрати повинні бути відшкодовані відповідачем позивачу у сумі 4903 гривні 20 коп. (квитанція №0.0..1 від 05.08.2020 року).

Згідно з Законом «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами статей 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до статті 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Суд вбачає, що з метою отримання правничої допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Карагяур Віктором Івановичем було укладено договір (угоду) про надання адвокатських послуг №25 від 22.04.2020 року, відповідно до якого розмір гонорару та витрат за цим договором складається з загальної вартості конкретних доручень згідно додатку до цього Договору (п.4.1 Договору).

Відповідно до умов Додатку №1 до Договору про надання адвокатських послуг №25 від 22.04.2020 сторони погодили, що адвокатом на виконання умов цього Договору надаються такі послуги:

- проведення попереднього аналізу правовідносин у сфері пошкоджень майна та відшкодування шкоди, збір інформації та документів;

- підготовка позовної заяви, заяв по суті справи та заяви з процесуальних питань;

- представництво інтересів в суді.

Вартість послуг (гонорар) адвоката за окремим доручення, зазначеному у п.1 Додатку №1 до Договору, становить 10 000 грн.. На підтвердження сплати послуг (гонорару) адвокату до суду були надані копії видаткових касових ордерів №397049 від 05.10.2020 року та №397050 від 18.11.2020 року.

Отже, сума судових витрат щодо надання правової допомоги адвокатом Карагяур Віктором Івановичем, який приймав участь в судових засіданнях, підтверджується належними доказами, надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, який є необхідним для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, які суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.15-16, 22-23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, Законом України «Про благоустрій населених пунктів», ст.ст. 2, 4, 10-13, 43, 49, 64, 76, 81, 82, 89, 95, 133, 141, 210, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України; суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із Виконавчого комітету Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65004, площа Думська, 1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_2 ):

- відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 202 809 (двісті дві тисячі вісімсот дев`ять) гривень 03 коп.;

- відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч) гривень 00 копійок;

- витрати на проведення експертизи у розмірі 4903 (чотири тисячі дев`ятсот три) гривні 20 коп.;

- судовий збір у розмірі 2028 (дві тисячі двадцять вісім) гривень 09 коп.;

- витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлено 15.03.2021 року.

Суддя: Домусчі Л.В.