Справа № 649/864/21
Провадження № 2/649/317/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Соловйова В.В.

секретаря судового засідання Погорілої О.С.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Лепетиха Каховського району Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Верхній Рогачик Верхньорогачицького району Херсонської області залишилося спадкове майно у вигляді земельних ділянок на території Верхньорогачицької селищної ради та Рубанівської сільської ради Херсонської області, що підтверджується інформацією наданою Управлінням ГУ Держгеокадастру в Херсонській області від 05.10.2021 року та договором купівлі продажу земельної частки (паю). Факт належності її матері права на земельну частку (пай) розміром 7,16 умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Аврора» Верхньорогачицького району, право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХС №002776 підтверджується наступним. Згідно інформації наданою Управлінням ГУ Держгеокадастру в Херсонській області у Каховському районі на ім`я ОСОБА_3 було виписано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС №002776 площею 7,16 умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Аврора» Верхньорогачицького району, про що в Книзі реєстрації на право на земельну частку (пай) вчинений запис №1556 від 08.08.1996 року. Із відповідною заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини вона не зверталась, проте прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний строк, шляхом вступу у володіння спадковим майном. Спадщину вона прийняла, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Так, крім використання предметів побуту, що належали її матері, вона також використовувала її ощадну книжку у Ощадбанку України за рахунком № НОМЕР_1 , копія якої додається, що підтверджує вступ в управління майном. Відповідно до довідки Верхньорогачицької селищної ради на момент смерті ОСОБА_3 з нею проживав син позивачки ОСОБА_2 , який на даний час вживає заходів щодо оформлення спадщини, що може порушити права позивача, як спадкоємця першої черги, а тому позивач просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом вступу у володіння та управління майном; визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 7,16 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «Аврора» відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС №002776, про що в Книзі реєстрації на право на земельну частку (пай) вчинений запис №1556 від 08.08.1996 року, після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 10,0 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «ім. Основікова» на території Рубанівської сільської ради, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС №0102300, після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, але у позові просила суд розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву у якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглянути справу без його участі.

Прийнявши відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову відповідачем та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 01.10.2021 року виданого Верхньорогачицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Верхній Рогачик Верхньорогачицького району Херсонської області залишилося спадкове майно у вигляді земельних ділянок на території Верхньорогачицької селищної ради та Рубанівської сільської ради Херсонської області Херсонської області, що підтверджується інформацією наданою Управлінням ГУ Держгеокадастру в Херсонській області від 05.10.2021 року та договором купівлі продажу земельної частки (паю) розміром 10,0 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «ім. Основікова» на території Рубанівської сільської ради, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС №0102300.

Факт належності ОСОБА_3 права на земельну частку (пай) розміром 7,16 умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Аврора» Верхньорогачицького району, право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХС №002776 підтверджується інформацією наданою Управлінням ГУ Держгеокадастру в Херсонській області у Каховському районі згідно якої на ім`я ОСОБА_3 було виписано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС №002776 площею 7,16 умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Аврора» Верхньорогачицького району, про що в Книзі реєстрації на право на земельну частку (пай) вчинений запис №1556 від 08.08.1996 року.

Згідно свідоцтва про народження № НОМЕР_3 батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 06.10.2011 року виданого Червоногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського управління юстиції у Донецькій області матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_1 , в графі батько нічого не зазначено.

Із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини ОСОБА_1 не зверталась, проте прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний строк, шляхом вступу у володіння спадковим майном.

Спадщину вона прийняла, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Так, крім використання предметів побуту, що належали її матері, вона також використовувала ощадну книжку матері ОСОБА_3 у Ощадбанку України за рахунком № НОМЕР_1 , копія якої додається, що підтверджує вступ в управління майном.

Відповідно до довідки Верхньорогачицької селищної ради на момент смерті ОСОБА_3 разом з нею проживав онук, син позивачки ОСОБА_2 , який на даний час вживає заходів щодо оформлення спадщини, що може порушити права позивача, як спадкоємця першої черги.

Відповідно до статтей 529, 530 ЦК УРСР існує дві черги спадкоємців за законом:

спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР).

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Так як із відповідною заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини позивач не зверталась, проте прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний строк, шляхом вступу у володіння спадковим майном.

Спадщину вона прийняла, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Так, крім використання предметів побуту, що належали її матері, вона також використовувала її ощадну книжку у Ощадбанку України за рахунком № НОМЕР_1 , копія якої додається, що підтверджує вступ в управління майном.

Відповідно до довідки Верхньорогачицької селищної ради на момент смерті ОСОБА_3 проживав син позивачки, який на даний час вживає заходів щодо оформлення спадщини, що може порушити права позивача, як спадкоємця першої черги.

Справи про спадкування суди розглядають за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах, (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17).

У зв`язку з чим позивач просить розглядати справу в порядку позовного провадження.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року за № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п. 2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Статтею 3 Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування.

Із вказаної норми слідує, що визнання права власності на майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення таких прав у законодавче визначеному порядку.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені нею у позовній заяві, наявність порушеного права позивача є очевидним, а отже підлягає захисту судом у спосіб, що визначений законодавцем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним встановити факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом вступу у володіння та управління майном, на підставі ст. ст. 524, 529, 548, 551 ЦК УРСР в ред. 1963 року визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 7,16 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «Аврора» відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС №002776, про що в Книзі реєстрації на право на земельну частку (пай) вчинений запис №1556 від 08.08.1996 року, після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 10,0 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «ім. Основікова» на території Рубанівської сільської ради, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС №0102300, після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім того, відповідач позов визнав, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 524, 529, 548, 551 ЦК УРСР в ред. 1963 року, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 11, 12, 81, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом вступу у володіння та управління майном.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 7,16 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «Аврора» відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС №002776, про що в Книзі реєстрації на право на земельну частку (пай) вчинений запис №1556 від 08.08.1996 року, після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 10,0 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «ім. Основікова» на території Рубанівської сільської ради, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС №0102300, після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис