ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

15 березня 2021 року

м. Харків

справа № 641/4614/20

провадження № 22-ц/818/1752/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Тичкової О.Ю., Кругової С.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2020 року, ухвалене суддею Курганніковою О.А., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.06.2019 року з відповідача були стягнені аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач був обізнаний по рішення суду, однак добровільно його не виконував, внаслідок чого вона звернулась до виконавчої служби. Державним виконавцем був здійсненний розрахунок заборгованості по аліментам, який складає 27213,30 грн. З розрахунку також вбачається, що після сплати відповідачем у березні 2020 року аліментів, розмір заборгованості складав 19795,80 грн. Отже несплата аліментів має постійний характер. Тому нею за період з 11.07.2019 по 10.03.2020 нарахована пеня у розмірі 17781,87 грн. Заочний рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

У зв`язку із чим просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 11.07.2019 по 10.03.2020 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 17781,87 грн.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 11.07.2019 по 10.03.2020 року у розмірі 4372 (чотири тисячі трасти сімдесят дві) грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розрахунок про нарахування пені за прострочення сплати аліментів, зроблений судом першої інстанції не відповідає дійсності та суперечить останній позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 03 квітні 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, а помилково було враховано позицію, викладену у Постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

ОСОБА_2 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Відзив мотивований тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Розрахунок пені, наданий позивачем є помилковим.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 січня 2021 року відкрито провадження у справі та зазначено в ухвалі про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 січня 2021 року провадження у справі призначено та зазначено про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 ст. 279 ЦПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Частинами 5, 6 ст. 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов : предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

За приписами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційній скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Положеннями ч.3 ст. 369 ЦПК України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій вказаної статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням ціни позову та малозначності справи, характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своєчасно не виконував свій обов`язок по сплаті аліментів в повному обсязі, отже вимоги позивача в частині стягнення на її користь пені по аліментах є обґрунтованими, однак розрахунок заборгованості позивачкою виконаний невірно.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харкові, батьками зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.06.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.06.2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 тягнені аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.08.2018 року і до повноліття дитини.

11.02.2020 року державний виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 61205993.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_2 відповідно до виконавчого листа № 638/11554/18 від 29.01.2020 сума боргу станом на 10.06.2020 року складає 27213,30 грн.

Згідно квитанцій АТ КБ «Приват банк» відповідачем 12.03.2020 року сплачена заборгованість у розмірі 14500,00 грн. та 10.03.2020 року у сумі 7500,00 грн.

Статтею 180СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1 ст.196СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49ЦК України та ст.196СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Таким чином, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, та дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Суд першої інстанції, встановивши, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість по сплаті аліментів, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені), передбаченої статтею 196 СК України.

Однак, з урахуванням наведених положень, судова колегія не погоджується з розрахунком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вищезазначеним вимогам.

Колегією суддів був перевірений розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, наданий позивачем, з яким колегія суддів погоджується, та вважає розмір пені за період з 11 липня 2019 року по 10 березня 2020 року у розмірі 17 781,87 грн. обґрунтованим.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Проте, з урахуванням того, що сума нарахованої пені менша ніж заборгованість тому з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів в заявленому позивачем розмірі, а саме 17 781,87 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення відповідній зміні в частині суми стягнення.

ОСОБА_2 вказував, що у квітні 2018 року отримав черепно-мозкову травму, а з квітня 2020 року на підприємстві, де він працює, заробітну плату виплачують неругулярно.

Обставини на які посилається відповідач дійсно підтверджені матеріалами справи.

Між тим, пеня нарахована за період з 11 липня 2019 року по 10 березня 2020 року.

Отже, події, на які посилається відповідач не спростовують висновків суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2020 року - змінити в частині суми стягнення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 11.07.2019 по 10.03.2020 року у розмірі 17 781 грн. 87 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.Ю. Тичкова

С.С. Кругова