Справа № 521/6456/20
Провадження № 2-др/521/53/21
23.12.2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого - судді Роїк Д.Я.
за участю секретаря - Коноваловій К.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Трепачової О.В. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства,
На підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 05.01.2021 року Одеським обласним бюро судово-медичних експертиз проведена судово молекулярна-генетична експертиза та наданий висновок № 19.
Вартість виконання судово молекулярна-генетична експертизи становить 6650,10, та була сплачена ОСОБА_1 в повному обсязі.
28.04.2020 року між адвокатом Трепачовою О.В. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги б/н. Інтереси позивача у судовому процесі представляла адвокат Трепачова О.В. на підставі ордеру, наявного в матеріалах справи. Надання послуг підтверджується актом приймання-передачі послуг адвоката по договору про надання правничої допомоги від 28.04.2020 року, який підписаний сторонами 09.12.2021 року
21.12.2021 до канцелярії суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Беренштейн І.О. надійшли заперечення проти заяви представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу, відповідно до яких остання зазначила, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. В матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги, який був укладений між позивачкою та адвокатом 28.04.2020 та копія акту прийому передачі по договору про надання правничої допомоги від 28.04.2020 року складений 09.12.2021 року, однак зазначені документи не містять зазначення вартості години за певний вид послуги, наданої адвокатом. Крім того, як зазначено в акті, адвокатом було складено лише позовну заяву, заяву про усунення недоліків, відповідь на відзив, заяви про виклик свідків, клопотання про призначення експертизи. Проте, з матеріалів справи вбачається, що позовна заяві складена та підписана позивачем ОСОБА_4 , до позову не додано договору про надання правничої допомоги чи ордеру. Більш того, клопотання про виклик та допит у якості свідків від 26.05.2021 рок також складене та підписане позивачем ОСОБА_1 .
Також, представник відповідача посилалась на те, що додані до матеріалів справи копії квитанцій до прибуткових касових ордерів № 14 від 09.12.2021 року та № 5 від 28.04.021 року не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не містять обов`язкових реквізитів. Враховуючи наведене, просила заяву про відшкодування судових витрат задовольнити частково, лише в частині стягнення з ОСОБА_2 сплаченого судового збору у розмірі 1261,20 грн. та витрат на проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 6650,10 грн.
23.12.2021 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Трепачова О.В. будучи належним чином повідомлені в судове засідання не з`явилися, попередньо 23.12.2021до канцелярії суду надійшла заява відповідно до якої адвокат Трепачова О.В. просила проводити судове засідання за відсутності позивача та її представника.
Відповідно до частини 4 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов до наступного:
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частинами 1, 2 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до статті 246 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, у відповідності до частин 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Встановлено, що рішенням суду від 09.12.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства - задоволено.
Відповідно до частини 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до частини 1, 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
Згідно частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною 5 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 134 Цивільного процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Представник позивача адвокат Трепачова О.В. на підтвердження понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування разом з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі надала: копію договору про надання правової допомоги від 28.04.2020; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 31 від 20.11.2019; Акт прийому передачі по договору про надання правничої допомоги від 28.04.2020 року ; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 14 від 09.12.2021; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 5 від 28.04.2020.
Відповідно до п.5.1 вказаного договору Договір вступає в силу з моменту його підписання.
До заяви про ухвалення додаткового рішення додано Акт прийому передачі по договору про надання правничої допомоги від 28.04.2020 року від 09.12.2021 в якому міститься вид робіт та витрачений час адвоката.
Відповідно до вказаного Акту адвокат в у період з 28.04.2020 року по 09.12.2021 року надав клієнту правничу допомогу, передбачену договором про надання правничої допомоги б/н від 28.04.2020, у справі № 521/6456/20 а саме: підготовка та подання до суду позовної заяви 2 год, підготовка та подання до суду заяви про усунення недоліків 1 год., підготовка та подання до суду відповідача на відзив 2 год, підготовка та подання до суду заяви пор виклик свідків, 1 год, підготовка та подання до суду клопотання про проведення судово-генетичної експертизи 1 год, з`явлення та участь у судових засідання протягом судового розгляду по 1 годи за кожне судове засідання, загалом 11 годин судових засідань.П.2 акту адвокат витратив на надання правничої допомоги, передбаченої у п. 1 Акту загалом 18 годин робочого часу.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пункті 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.
Разом з тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).
Аналогічна правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 11.11.2020 у справі 673/1123/15-ц, постанові від 02.09.2020 у справі 329/766/18 та постанові від 16.06.2021 у справі № 640/4126/21.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, позовна заява підписана та подана до суду ОСОБА_1 23.04.2020 року що підтверджується протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями.Договір про надання правничої допомоги б/н підписано сторонами 28.04.2020 року, тобто через 5 днів після подання ОСОБА_1 позову до суду , адвокат не могла підготувати та подати до суду позову заяву, витративши на це 2 години роботи адвоката. Крім того, відповідь відзив на позовну заяву підписано ОСОБА_1 , та направлено на електрону адресу суду з пошти позивачки ( aasinova@ ukr.net) яка зазначена нею в позовній заяві.Також, клопотання про виклик свідків підписано позивачкою ОСОБА_1 .
Суд звертає увагу, що позовна заява, відповідь на відзив, клопотання про виклик свідків підписані лише позивачкою ОСОБА_1 та не містять доказів на підтвердження факту, що саме адвокатом Трепачовою О.В. були складені відповідні заяви, та вважає вказані послуги необґрунтованимиу та такими, що не пов`язані з розглядом даної цивільної справи, зв`язку із чим витрати в цій частині суд виключає з розрахунку.
Також, підготовче судове засідання на 30.07.2020 року не призначалось, але було призначене судове засідання 080.06.2021 року, що не відображено в акті, відповідно адвокат Трепачова О.В. брала участь в 11 судових засіданнях по даній справі.
Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При визначенні розміру судових витрат, понесених позивачем зі сплати судового збору, та витрат на проведення експертизи суд враховує, що представником відповідача зазначені витрати не оскаржується.
Відтак, оскільки позов задоволено у повному обсязі, в силу вимог п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 належить стягнути по 1261,20 грн в рахунок погашення витрат по оплаті судового збору.
Згідно листа заступника генерального директора-начальника бюро з експертної роботи М.П. Нан, вартість експертизи становить 6650,10 грн., які підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись статтями 133, 137, 141, 246, 258, 259, 264, 265, 268, 270, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Заяву представника позивача - адвоката Трепачової Оксани Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 521/5465/20 - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на проведення судово молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 6650 ( шість тисяч шістсот п`ятдесят) грн. 10 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1261 ( одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 20 коп.
В решті задоволення вимог - відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду .
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення складено 28.12.2021.
Суддя: Д.Я. Роїк