Справа №:755/3501/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Кузьменко А.М.,

учасники справи:

представник суб`єкта оскарження - Шибіко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за скаргою ОСОБА_1 , стягувач - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», на дії та бездіяльність Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (с. Суми),

установив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить визнати протиправною бездіяльність виконавчої служби в частині неналежного повідомлення про відкриття провадження та подальших процесуальних дій - накладення арешту на майно, звернення стягнення за заробітну плату, скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження, арешт майна та звернення стягнення на заробітну плату, та провести інші дії, у зв`язку із їх скасуванням. Скарга обґрунтована тим, що 28.12.2020 року з інформації розміщеної в автоматизованій системі виконавчих проваджень їй випадково стало відомо про те, що 03.04.2013 року у відношенні неї відкрито виконавче провадження № 39792094 з виконання виконавчого листа № 2-4536 від 27.02.2013 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, згідно якого з неї стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу за Договором про надання споживчого кредиту у розмірі 75 344,24 доларів США, еквівалент 600 343,55 грн. та судових витрат - 1 820,00 грн., всього 602 163,55 грн. В цей же день стало відомо і про винесення постанови про арешт майна. Крім того, 30.11.2020 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Постанов по відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, на звернення стягнення на доходи вона не отримувала, дізналась про них лише 28.12.2020 року. Оскільки, постанови про відкриття виконавчого провадження вона не отримувала, виконавець не вправі був вчиняти виконавчі дії. Строк просила поновити, так як про постанови дізналась 28.12.2020 року та подала скаргу, по якій ухвалою від 06.01.2021 року відмовлено у відкритті провадження, та роз`яснено право на повторне звернення. Окрім того подачі скарги перешкоджали суворі карантинні обмеження, що діяли з 08.01.2021 року по 24.01.2021 року.

До суду скаржник не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її присутності та задоволення вимог у повному обсязі.

До суду представник стягувача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

В судовому засіданні представник суб`єкта оскарження із скаргою не погодився, просив відмовити у її задоволенні з підстав викладених у поясненнях, які озвучив в суді. Зауважив, що скаржник надала копію постанови, яка містить підпис та печатку, що свідчить про те, що її зроблено з оригіналу, а не роздруковано з бази. Даним виконавчим провадженням займається з 13.09.2019 року, попередній виконавець звільнився.

Вислухавши пояснення представника суб`єкта оскарження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Дана скарга подана до Дніпровського районного суду м. Києва 15.02.2021 року.

23.02.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 26.02.2021 року по даній справі відкрито провадження, витребувано належним чином завірену копію виконавчого провадження.

09.03.2021 року надійшли матеріали виконавчого провадження.

В суді встановлено, що 24.01.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 2-4536/2011 винесено судове рішення (наказ), яким стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором та судові витрати у розмірі 602 163,55 грн. Адреса боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Судове рішення набуло законної сили 18.04.2012 року.

Судовий наказ на примусове виконання видано 27.02.2013 року.

На момент видачі виконавчого документа його строк пред`явлення становив один рік.

З копії виконавчого провадження № 39792094 установлено, що 27.03.2013 року представник ПАТ «УкрСиббанк» подав до Відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області заяву про примусове виконання рішення суду та виконавчий документ (судовий наказ) № 2-4536/2011 у відношенні боржника ОСОБА_1 . 03.04.2013 року головний державний виконавець Бишко І.С. відкрив виконавче провадження № 39792094. Копії постанови надіслано стягувачу та боржнику за адресами, які вказано в судовому наказі та заяві стягувача.

10.04.2013 року головний державний виконавець Бишко І.С. виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З копії виконавчого провадження встановлено, що по виконавчому провадженню № 39792094 виконавцями вчинено ряд виконавчих дій по примусовому виконанню судового рішення.

07.12.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника.

23.04.2019 року виконавець звернувся до Прилуцького міськрайонного суду із поданням про розшук боржника, та 31.07.2019 року судом винесено ухвалу, якого ОСОБА_1 оголошено у розшук.

24.09.2019 року Прилуцький ВП ГУНП повідомив виконавця про встановлення місця проживання божника ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 .

24.09.2020 року виконавцем Шибіко Є.М. встановлено місце роботи боржника, та 30.11.2020 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника (ПП «Кавоманія»), та копія відповідно направлена до приватного підприємства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 382 КК України умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. Ті самі дії, вчинені службовою особою, - караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надано відстрочку виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення строку відстрочки в межах строку, встановленого для його пред`явлення. У разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог або якщо рішення підлягає негайному виконанню строк, встановлений частиною другою цієї статті, не надається. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснює сторонам їхні права і обов`язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз`яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об`єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

По даній справі судом було встановлено, що 03.04.2013 року виконавцем відкрито виконавче провадження, та запропоновано боржнику добровільно виконати виконавчий документ та пред`явити державному виконавцю квитанцію про сплату боргу у строк до 7 днів з моменту винесення постанови.

Копія постанови була направлена боржнику ОСОБА_1 за адресою, яка вказана у судовому наказі - АДРЕСА_1.

Як убачається з копії паспорта боржника, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ладан, Чернігівської області.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надала копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , з аркушами - 1, 2, 3 та 12-13. На аркуші 12 «місце реєстрації» містяться дані щодо зняття з реєстрації 28.02.2009 року, та реєстрацію проживання з 04.03.2009 року в с. Станишівка Житомирської області.

Як убачається з виконавчого листа кредитний договір укладено з ПАТ «УкрСиббанк» 29.05.2006 року. Про те, що ОСОБА_1 повідомила банк про зміну місця реєстрації, скаржниця документів не надала.

В процесі розгляду даної справи, судом не було встановлено порушень з боку виконавця.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаржник посилається на те, що з оскаржуваними постановами скаржник ознайомилась лише з автоматизованої системи виконавчих проваджень, у зв`язку з чим просила поновити строк звернення до суду.

Частиною 2 статті 449 ЦПК України визначено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Оскільки, в матеріалах справи відсутні документи, які спростовують доводи заявника в частині обґрунтування строків звернення до суду - стало відомо - 28.12.2020 року. Однак, дана скарга подана до суду 15.02.2021 року. Жодних документів щодо звернення зі скаргою до суду та відмову у відкритті провадження скаржник не надала. Викладені обставини свідчать про пропущення скаржником строків звернення до суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги та поновлення строків для звернення до суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 , стягувач - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», на дії та бездіяльність Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (с. Суми) - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 09.03.2021 року.

Суддя: