Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2021 р. Справа № 2-23/2008

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі судового засідання Перцовій В.В.

за участю:

представника відповідачів ОСОБА_1 ,

ДНЗ «Хоростківський професійний

сільськогосподарський ліцей»,

третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог

щодо предмета спору

ОСОБА_2 адвоката Печінки П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до державного навчального закладу (далі - ДНЗ) «Хоростківський професійний сільськогосподарський ліцей», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди як компенсацію за втрачене майно та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 21 листопада 2007 року звернулися до суду з позовом до відповідачів ДНЗ «Хоростківський професійний сільськогосподарський ліцей», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 та просили:

скасувати протокол №7 профспілкових зборів працівників Хоростківського професійного сільськогосподарського ліцею від 30 січня 2007 року;

зобов`язати адміністрацію вказаного ліцею та ОСОБА_1 повернути їхнє майно, вивезене із кв. АДРЕСА_1 ;

виселити з вищевказаної квартири ОСОБА_1 з сімєю, вселивши їх туди;

стягнути з Хоростківського професійного сільськогосподарського ліцею на їхню користь моральну шкоду в сумі 25000 гривень.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2008 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про скасування рішення профспілкових зборів, визнання неправомірними дій адміністрації Хоростківського професійного сільськогосподарського ліцею, виселення та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 03 червня 2008 року прийнято відмову ОСОБА_4 , ОСОБА_3 від позовних вимог в частині скасування протоколу №7 профспілкових зборів працівників Хоростківського професійного сільськогосподарського ліцею від 30 січня 2007 року, виселення ОСОБА_1 зі спірної квартири та вселення позивачів до цієї квартири. Скасовано в цій частині рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2008 року, провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито.

Іншою ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 03 червня 2008 року рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2008 року в решті позовних вимог залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 10 жовтня 2008 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2008 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 03 червня 2008 року на підставі пункту 5 частини третьої статті 328 ЦПК України (у редакції чинній на момент постановлення ухвали).

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Саган проти України» від 23 жовтня 2018 року визнано прийнятною скаргу ОСОБА_3 та встановлено порушення національними судами статті 8 Конвенції у частині щодо проникнення 22 лютого 2007 року до першої квартири та неприйнятною у частині щодо виселення заявниці з першої квартири.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про перегляд судових рішень Верховним Судом у зв`язку з виключними обставинами задоволено. Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2008 року, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 03 червня 2008 року та ухвалу Верховного Суду України від 10 жовтня 2008 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до Гусятинського районного суду Тернопільської області.

10 квітня 2019 року позивачі надіслали до суду заяву про уточнення та зміну предмета позову, згідно якої просять:

повернути кімнату в будинку АДРЕСА_2 у їхнє володіння на праві господарського відання;

компенсувати їм у грошовому еквіваленті шкоду за втрачене і знищене відповідачами їх майно відповідно до його оціночної вартості на час проведення експертизи відповідно до їх клопотання про призначення експертизи;

стягнути на їх користь 500 000 гривень моральної шкоди.

Ухвалою Густинського районного суду Тернопільської області від 23.08.2019 року у прийнятті заяви позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про уточнення та зміну предмета позову від 10 квітня 2019 року в частині повернення кімнати в будинку АДРЕСА_2 у їх володіння на праві господарського відання відмовлено та прийнято заяву позивачів в частині компенсації їм в грошовому еквіваленті шкоди за втрачене і знищене відповідачами їхнє майно відповідно до його оціночної вартості на час проведення експертизи відповідно до їхнього клопотання про призначення експертизи та збільшення розміру морального відшкодування до 500 000 грн..

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивачі посилаються на те, що в 1979 році їм, як молодим спеціалістам, дирекцією ліцею було виділено для проживання кімнату в АДРЕСА_2 .

В березні 1992 року їм, як і іншим сім`ям , які проживали в будинку АДРЕСА_2 була виділена квартира АДРЕСА_3 .

Оскільки виділена їм квартира не була готова до експлуатації, так як не було водопостачання у ній та потребувала ремонту, вони продовжували проживати в приміщеннях будинку АДРЕСА_2 .

В січні 2007 року, під час їхнього тимчасового перебування за межами України, групою осіб, організованою дирекцією Хоростківського сільськогосподарського ліцею, грабіжницьким способом, без їх відому та відому особи, яка по довіреності доглядала за їхньою кімнатою по АДРЕСА_2 , було зірвано замок до вказаної кімнати та було вивезено в невідомому напрямку їхнє майно, яке там знаходилося, а частину майна, а саме, книги, особисті щоденники , фотографії та інші цінні їм речі було спалено на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_2 . Згодом їх кімната, що по АДРЕСА_2 була незаконно передана мешканцю м. Хоростків ОСОБА_1 ..

З приводу вищевказаного незаконного проникнення у вказану кімнату, вони зверталися до правоохоронних органів, проте їм було відмовлено у відкритті кримінального провадження та розшуку вивезеного майна і було рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору в порядку цивільного судочинства.

В 2007 році вони звернулися в Гусятинський районний суд з позовом до Хоростківського сільськогосподарського ліцею , ОСОБА_1 про визнання дій незаконними, повернення кімнати по АДРЕСА_2 та повернення їхнього майна.

Проте, рішенням Гусятинського районного суду від 21.03.2008 року, їм було незаконно відмовлено в задоволенні позову. Вказане рішення суду після його перегляду в апеляційній та касаційній інстанціях залишено без змін, які в послідуючому були скасовані постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року на підставі рішення Європейського суду з прав людини у справі «Саган проти України» від 23 жовтня 2018 року.

Позивачі вважали, що дії відповідачів є незаконними, оскільки будинок АДРЕСА_2 не був у правомірному користуванні ліцею, а тому останні не мали права розпоряджатися даним будинком. А вони-позивачі квартирою користувалися правомірно.

В результаті незаконних дій відповідачів, їм була спричинена матеріальна шкода, яка полягала в позбавленні їх квартири та знищенні майна.

Моральна шкода полягає в тих стражданнях, які вони перенесли через втрату їхнього майна, в тому числі особистих щоденників, листів та фотографій, які є спогадами про минуле, а також внаслідок відстоювання своїх прав, що привело до зміни звичайного ритму життя, змушені були залишити роботу та повернутися на Україну для організації захисту своїх прав у правоохоронних органах, судах.

Посилаючись на вимоги ст.30 Конституції України, ст.ст.22, 23, 387,1166, 1192 Цивільного кодексу України просять позовні вимоги задовольнити.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином повідомлялися про день, час, місце розгляду справи. Проте, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, оскільки вони перебувають за кордоном.

Крім того, згідно поданої письмової заяви від 22.07.2020 року (Т.3 а.с.194), позивачі визначили суму втраченого майна в розмірі 150000 гривень.

Представник відповідача ДНЗ «Хоростківський професійний сільськогосподарський ліцей», відповідач Перегінець І.І. та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце слухання справи, а їх представник - адвокат Печінка П.В. у судовому засіданні уточненні позовні вимоги позивачів не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзивах на позов, у яких зазначено, що відповідач - ДНЗ «Хоростківський професійний сільськогосподарський ліцей» не вбачає будь яких юридичних підстав для здійснення за кошти державного навчального закладу, відшкодування позивачам вартості майна, яке із 22 лютого 2007 року зберігається на території навчального закладу до даного часу. Адміністрація ліцею не була ініціатором комісійного огляду квартири АДРЕСА_1 , в якій станом на 22.02.2007 року знаходилось майно позивачів, а також переміщення його до іншого приміщення для подальшого зберігання. Адміністрацією навчального закладу лише вжиті заходи до належного зберігання майна позивачів.

У відзиві на позов відповідача ОСОБА_1 , представником відповідача вказано, що Європейським судом з прав людини під час розгляду справи «Саган проти України» визнано прийнятною скаргу ОСОБА_3 у частині щодо проникнення до квартири 22 лютого 2007 року і неприйнятною у частині виселення позивачів із квартири. Саме зазначена обставина (проникнення) стала підставою для скасування рішень національних судів і аж ніяк не законність виселення позивачів із житла, що мало місце ще у 2007 році.

Вимагаючи компенсації за втрачене і знищене майно, позивачами не конкретизовано яке саме майно було знищено і яка його вартість, яким саме способом і ким те майно було знищене, у чому полягає причинний зв`язок між знищенням майна та діями чи бездіяльністю саме відповідача ОСОБА_1 ..

Вказав, що у заяві про зміну предмета позову позивачами вказано, що спричинена їм моральна шкода полягає у стражданнях, які вони зазнали внаслідок відстоювання упродовж 10 років своїх прав у правоохоронних органах, прокуратурі, національних судах та ЄСПЛ.

Разом із тим, позивачами не наведено у чому полягає вина безпосередньо ОСОБА_1 , який не є працівником правоохоронного органу чи суду і судових рішень у даному спорі не виносив.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як працівникам Хоростківського сільськогосподарського професійно-технічного училища №27 (на даний час-ДНЗ «Хоростківський професійний сільськогосподарський ліцей» - далі ліцей), в 1979 році було надано для проживання приміщення по АДРЕСА_4 , яке знаходилося на балансі ліцею.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продовжували перебувати на квартирному обліку.

В січні 1992 року, в порядку поліпшення житлових умов, рішенням Хоростківської міської ради, на підставі відношення адміністрації та профспілкового комітету Хоростківського СПТУ-27, ОСОБА_4 , на склад сім`ї чотири чоловіка, була виділена 3-х кімнатна квартира по АДРЕСА_5 і знято з квартирного обліку.

В дану квартиру вони заселили, прописалися туди, а в березні 1994 року приватизували. Однак, у попередньому житловому приміщенні залишили своє майно, що стверджується комісійним актом від 22.02.2007 року (Т.1 а.с.35-38) та не заперечується сторонами.

Рішенням профспілкових зборів працівників ліцею від 30.01.2007року (Т.1 а.с.9,10) вирішено виділити житлове приміщення по АДРЕСА_4 , яке займав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , працівнику ліцею - ОСОБА_1 , що стверджується протоколом №7 вищевказаних зборів ліцею.

Цим же рішенням профспілкових зборів вирішено зробити опис майна, яке ОСОБА_5 залишили в раніше займаному приміщенні по АДРЕСА_4 , в писутності комісії та перевезти дане майно в спеціально відведене приміщення, розташоване в старому корпусі ліцею, опломбувати і віддати під охорону ( Т.1а.с.9-10).

Згідно комісійного акта від 22.02.2007 року опису майна ОСОБА_4 , проведеного в квартирі по АДРЕСА_2 , створеною комісією було описано наявне майно ОСОБА_4 та передано на зберігання під охорону в спеціально відведене приміщення старого корпусу ліцею (Т.1 а.с. 35-38, Т.2 а.с.86,87).

Відповідно до цього акту було встановлено кількість майна ОСОБА_4 -141 одиниця.

Як видно з письмових листувань позивачів, вони погоджуються зі змістом акту від 22.02.2007 року. Будь-яких інших доказів про наявність будь-якого іншого майна позивачами не надано та судом не встановлено.

Судом встановлено, що відповідачі намагалися, а саме, уповноважені особи ліцею, передати майно ОСОБА_5 , або їх довіреній особі, про що їх та їх довірену особу неодноразово повідомляли. Дані обставини стверджуються: комісійним актом від 30.01.2008 року ( Т.1 а.с.97, 96); звернення директора ліцею до ОСОБА_3 від 21.03.2008 року №56 Т.1 а.с.140); зверненням керівництва ліцею до довіреної особи позивачки ОСОБА_3 - жительки АДРЕСА_6 від 14.05.2008 року за №14 (Т.1 а.с.92).

Згідно висновку проведеної судової товарознавчої експертизи від 24.01.2020 року (висновок експерта № 1219/19-22) загальна ринкова вартість майна, зазначеного в акті опису майна ОСОБА_4 від 22 лютого 2007 року, проведеного в квартирі по АДРЕСА_2 та наданого експерту для огляду, за станом цін на час проведення експертизи, складає 6 849,05 гривень.

Відповідно до вищезазначеного висновку експерта неможливо було надати висновок щодо визначення ринкової вартості всього майна, зазначеного в акті опису майна ОСОБА_4 від 22.02.2007 року за станом цін на лютий 2007 року, оскільки вказаний акт опису майна, складений представниками комісії неякісно, в тексті не зазначаються основні вихідні ідентифікаційні дані про вироби, що є об`єктами товарознавчої експертизи, та були неналежні умови зберігання цього майна і це обмежило експерта дослідити ціни пропозицій до продажу/продажу підприємств та організацій, що займались реалізацією виробів на зазначений період часу, у відповідності до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 03 листопада 1998 р. за № 705/3145 та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки і призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 № 53/5, зареєстрованих у Міністерстві Юстиції України 03 листопада 1998 р. за № 705/3145 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року №1950/5). Крім того, кількісні показники майна на час огляду експертом та на час складання акту опису майна в лютому 2007 року не співпадають, тобто багато позицій та найменувань речей, відповідно ло переліку акту від №1 по №114 в приміщенні, де зберігається майо позивачів - відсутні.

Також встановлено, що з початку 2000 року позивачі проживали та працювали за межами України та з часу отримання квартири АДРЕСА_3 не сплачували за житлове приміщення, що по АДРЕСА_4 .

В силу вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як випливає з норм ст.ст. 270, 275 ЦК України, відповідно до Конституції України фізична особа має особисті немайнові права, серед яких є право на недоторканність житла.

Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу, а також може здійснюватися іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Так, відповідно до положень ст.ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В силу вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема :

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

-) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд, заслухавши представників відповідача ДНЗ «Хоростківський професійний сільськогосподарський ліцей» та ОСОБА_1 , та третьої особи ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази по справі, враховуючи встановлені обставини справи та вищезазначені норми закону, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивачі проживали у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Хоростківської міської ради в січні 1992 року сім`ї ОСОБА_5 була надана інша квартира, що по АДРЕСА_5 , в яку вони переселилися та мали змогу туди перенести свої речі з квартири АДРЕСА_7 . Проте, вони цю квартиру не звільнили та речі залишили у вказаній квартирі.

Однак, адміністрація ліцею у невстановленому законом порядку відкрила квартиру АДРЕСА_7 , описала та перенесла їхнє майно та зберігала їх в неналежних умовах у приміщенні, яке не відповідало санітарно гігієнічним нормам, що привело до пошкодження речей, що стверджується висновком експерта, в якому зазначено, що спеціально відведене приміщення в корпусі старого ліцею, куди було перевезено майно ОСОБА_5 для зберігання під охорону, являло собою кімнату в будівлі, в якій на час проведення дослідження опалення відсутнє, відчувався холод та сирість.

Факт пошкодження майна позивачів також підтверджується допитаним у судовому засіданні свідком ОСОБА_6 ..

Тому суд вважає, що слід стягнути вартість майна, визначеного експертизою - 6849,05 гривень.

Щодо вартості відсутніх речей, під час проведення експертизи, суд вважає, що воно було малоцінним і малопридатним для повсякденного вжитк, а тому в стягненні цих коштів слід відмовити.

Що стосується моральної шкоди, суд враховує винні дії відповідача а також суд враховує і несумліну поведінку самих позивачів, які маючи можливість перенести речі у свою новонадано квартиру, не перенесли їх, тривалий час не турбувалися про них, чим самі спровокували приведення їх у непридатний стан, тому моральну шкоду слід визначити у розмірі 10000 гривень. А звернення у судові органи не є тим шляхом, що спричиняє моральну шкоду.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновок експертизи, чи стверджували будь-яку іншу вартість майна позивачами не надано.

Посилання відповідачів на те, що факт проникнення сторонніх осіб у житлове приміщення особи, що у минулому тимчасово ним користувалась і таке користування було припинене власником житла, не породжує для такої особи будь-яких прав на приміщенн, суд не приймає до уваги, оскільки він правового значення для даного спору немає так як в даній справі не вирішується спір про право осіб на примішення.

Посилання представника відповідача ліцею на те, що правових підстав для сплати позивачам моральної шкоди немає, оскільки навчальним закладом не приймались будь-які рішення, які завдали, чи могли завдати позивачам душевних чи інших страждань, які за твердженням позивачів вони переживають упродовж останніх 10 років, суд вважає безпідставними, які спростовуються матеріалами справи.

Посилання відповідачів на те, що згідно чинного законодавства України надання оцінки діям конкретних осіб щодо законності проникнення до житла чи іншого володіння особи, віднесено до компетенції правоохоронних органів, які керуються нормами Кримінального кодексу України (ст.162, 365 КК України) та Кримінального процесуального кодексу України, суд також не приймає до уваги, оскільки воно правового значення для даного спору немає так як такі факти вирішуються в порядку кримінального провадження, однак не перешкоджає особі вирішити дане питання в цивільному провадженні.

Посилання відповідачів на те, що висуваючи вимогу сплати моральної шкоди, позивачами не конкретизовано якими саме незаконними діями чи бездіяльністю безпосередньо ОСОБА_1 їм була завдана моральна шкода, суд вважає також безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

На підставі вищенаведеного, ст.ст.15, 22, 23, 270, 275, 387, 1166 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 4,5,10, 12,13, 76, 77, 78, 79, 81, 83, 89, 95, 141, 259, 263- 265, 268, 272, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з державного навчального закладу «Хоростківський професійний сільськогосподарський ліцей» в користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 6 849,05 (шість тисяч вісімсот сорок дев`ять) гривень матеріальної шкоди як компенсацію за втрачене майно та 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 12 березня 2021 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна