Справа №461/6984/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2021 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючої судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Береза П.Р.
за участю: представника позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача Бургарт Т.І.
Голова правління Церковної кредитної спілки «Анісія» ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що між Церковною кредитною спілкою «Анісія» та членом кредитної спілки ОСОБА_3 (відповідач 1) згідно поданої заяви на отримання споживчого кредиту було укладено Кредитний договір № 131/В6 від 15 липня 2019 р., відповідно до якого ОСОБА_3 отримала кредит у формі кредитної лінії на суму 160000 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 коп. з оплатою процентів за користування кредитом в розмірі 43 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. В забезпечення виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_3 по Договору, згідно п.п.9.1.1. ,9.1.2, 9.1.3 та 9.1.4 вказаного Договору, ОСОБА_4 (надалі - Відповідач 2), ОСОБА_5 (надалі - Відповідач 3), ОСОБА_6 (надалі - Відповідач 4), ОСОБА_7 (надалі- Відповідач 5) взяли на себе солідарний обов`язок по виконанню умов Договору. Згідно п.1.4 Договору строк надання кредиту становить 36 місяців з 15 липня 2019р. до 15 липня 2022р. Відповідно до п. 4.1 Договору Відповідач 1 ОСОБА_3 зобов`язана щомісяця до 20 числа здійснювати платежі щодо погашення кредиту та процентів за користування кредитом відповідно до Графіка платежів. Однак Відповідач 1 не здійснювала належних платежів в повному обсязі, а тому порушила умови Договору в частині невиконання обов`язку сплати кредиту згідно Графіка платежів (платежі здійснювалися невчасно та в недостатньому обсязі, а останній платіж по кредиту був сплачений 11.05.2021р., після цього жодних платежів по кредиту від ОСОБА_3 не надходило). Оскільки строк надання кредиту спливає 15.07.2022р., а відповідач 1 свої зобов`язання за Договором не виконує та не сплачує вчасно наданий їй кредит, позивач просить позовні вимоги задоволити та стягнути з відповідачів солідарно борг за кредитним договором.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.10.2021 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.12.2021 року вирішено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у судове засідання.
Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили задоволити з урахуванням збільшення розміру позовних вимог.
Представник відповідачів ОСОБА_9 позов заперечила з підстав, наведених у відзиві.
Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що між Церковною кредитною спілкою "Анісія" та членом кредитної спілки ОСОБА_3 (надалі - Відповідач 1) згідно поданої Заяви на отримання споживчого кредиту було укладено Кредитний договір № 131/В6 від 15 липня 2019 р., відповідно до якого Відповідач 1 отримала кредит у формі кредитної лінії на суму 160000 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 коп. з оплатою процентів за користування кредитом в розмірі 43 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Цільове призначення кредиту: кредит, наданий на придбання нерухомого майна (для придбання квартири) (а.с.4-7).
Отримання Відповідачем 1 кредитних коштів підтверджується копіями заяв на видачу готівки, ордерів до заяв на видачу готівки №685 від 15.07.2019, №688 від 16.07.2019, №694 від 17.07.2019р, №697 від 18.07.2019р, та копіями видаткових чеків до них (а.с.10-11).
Згідно п.1.4 Договору строк надання кредиту становить 36 місяців з 15 липня 2019 р. до 15 липня 2022 р.
Відповідно до п. 4.1 Договору Відповідач 1 зобов`язаний щомісяця до 20 числа здійснювати платежі щодо погашення кредиту та процентів за користування кредитом відповідно до Графіка платежів (а.с.12).
Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним вище кредитним договором, відповідачі ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 взяли на себе солідарний обов`язок по виконанню умов договору (п.п.9.1.1. ,9.1.2, 9.1.3 та 9.1.4 Договору).
Згідно положень ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з положенням ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
За приписами ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором № 131/В6 від 15 липня 2019 р. виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_3 кредит на умовах, передбачених договором.
Як вбачається з матеріалів справи, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання за вказаним вище договором належно не виконувала, зокрема несвоєчасно і не в повному обсязі погашала кредит та сплачувала проценти за користування кредитними коштами, що має своє відображення у розрахунку заборгованості по кредитному договору /а.с.13-14/.
Оскільки ОСОБА_3 порушила взяті на себе зобов`язання за договором за кредитним договором за кредитним договором № 131/В6 від 15 липня 2019 року, то відповідно до вимог ст.1050 ЦК України позикодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів.
Згідно ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.
Як вбачається зі змісту кредитного договору, такий уклали позивач Церковна кредитна спілка «Анісія» та відповідач 1 - ОСОБА_3 , яка є членом цієї кредитної спілки.
Єдиною правовою підставою, якою позивач обґрунтовує заявлення позовних вимог до відповідачів ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , є саме цей кредитний договір.
Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони.
Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 , позивач зобов`язувався надати ОСОБА_3 кредитні кошти, а відповідач ОСОБА_3 зобов`язувалася їх повертати на умовах, визначених договором.
Тобто сторони уклали односторонній договір, відповідно до якого позивач зобов`язався надати кредит відповідачу ОСОБА_3 , а відповідач ОСОБА_3 - повернути кредит.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не є сторонами цього кредитного договору, відтак вказаний кредитний договір не може створювати жодних прав та обов`язків для осіб, які не є його сторонами.
При цьому, відповідачі ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не є сторонами будь-якого іншого договору, укладеного з позивачем.
У тексті позовної заяви позивач зазначає, що відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок виникає у випадку, встановленому законом або договором. Саме такий випадок, на думку позивача, і передбачений в п.п. 9.1. Договору.
Однак, на переконання суду, таке трактування положень договору суперечить вимогам ЦК України, оскільки жоден пункт договору, укладеного між двома особами, не може створювати обов`язків для інших осіб, які такий договір не укладали. Домовленість щодо прав і обов`язків у договорі може стосуватися виключно сторін такого договору.
Солідарна відповідальність перед кредитором за кредитним договором у третьої особи може виникати на підставі договору поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником і несе солідарний обов`язок перед кредитором (ст. 553 - 554 ЦПК України).
Саме договір поруки має бути тим договором в розумінні ст. 541 ЦК України, на підставі якого виникає солідарний обов`язок у поручителя щодо сплати кредиту. Саме при укладенні договору поруки поручитель набуває статусу солідарного боржника за кредитом.
Відповідачі ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не є сторонами жодного договору, укладеного з позивачем, на підставі якого позивач міг набути право стягнення коштів з цих відповідачів.
Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець не має права зазначати у договорі про споживчий кредит як поручителя або майнового поручителя особу, з якою не укладено відповідний письмовий договір.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» містить пряму заборону кредитодавцям зазначати у договорі про споживчий кредит як поручителя або майнового поручителя особу, з якою не укладено відповідний письмовий договір.
Таким чином, позивач обґрунтовує стягнення з відповідачів кредитної заборгованості на підставі п. 9.1.1., 9.1.2., 9.1.3, 9.1.4 кредитного договору, сторонами якого відповідачі ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не є.
Підписуючи застереження, що містяться в кредитному договорі у пунктах 9.1.1., 9.1.2., 9.1.3, 9.1.4 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 засвідчували, що договір укладений в їх присутності і ця присутність засвідчена підписом.
Однак вказані пункти зовсім не передбачають виникнення у відповідачів обов`язків щодо повернення кредиту замість ОСОБА_3 , яка одноособово його одержала.
Крім того, відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не виконали умов договору щодо одержання кредиту, а відтак, не набули солідарного обов`язку щодо його повернення.
Так, відповідно до п. 4.1 кредитного договору, графік платежів є невід`ємною частиною цього договору та визначає його істотні умови, зокрема, деталізовані зобов`язання Позичальника щодо погашення кредиту та процентів за користування ним.
Як вбачається з наданого позивачем графіку платежів від 15.07.2019, такий підписаний сторонами договору - предстаником кредитодавця та ОСОБА_3 .
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не підписували цієї частини договору та не ознайомлювалися з нею на час його укладення.
Позивач вимагає повернення кредиту, який в повній сумі отримала відповідач ОСОБА_3 , про що позивач подав документальні підтвердження.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не отримували за кредитним договором жодних коштів та не є ні позичальниками, ні поручителями.
Оскільки відповідачі (окрім ОСОБА_3 ) не мають статусу боржника у спірних правовідносинах ні на підставі договору, ні на підставі закону, то вони і не можуть нести жодної відповідальності перед кредитором у цих зобов`язаннях. Відповідачі не отримували кредитних коштів, відтак, юридичний факт, який міг бути підставою виникнення обов`язку їх повернення не відбувся.
Разом з цим, як вже було встановлено судом, дійсно у ОСОБА_3 наявна заборгованість по кредитному договору.
Відповідач ОСОБА_3 не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 слід задовольнити.
Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності.
На підставі вищенаведеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не є сторонами кредитного договору, не укладали договорів поруки, не являються поручителями за кредитним договором та взагалі не були ознайомлені в повному обсязі з умовами кредитування, зокрема з невід`ємною частиною кредитного договору - графіком платежів за договором, враховуючи, що відповідачі ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не є сторонами жодного договору, укладеного з позивачем, на підставі якого позивач міг набути право стягнення коштів з цих відповідачів, суд вважає за необхідне позов задоволити частково та стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 143552,80 грн. із відповідача ОСОБА_3 .
Крім цього, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2270 гривень.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.11, 509, 526, 541, 543, 612, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд -
позов задоволити частково.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Р. Волоско