Справа № 352/1821/19
Провадження № 2/352/67/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Костюк О.Я.

представника позивача Карвацького Р.М.

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 09.09.2019 р. звернувся в суд із позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 128066,66 грн. за неправомірні дії інспектора Департаменту патрульної поліції Управління ПП у Волинській області ОСОБА_2 та матеріальної шкоди у розмірі 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Свій позов обґрунтовував тим, що 25.07.2019 р. інспектором патрульної поліції у Волинській області Капустинським М.Ю. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 255 грн. Рішенням старшого інспектора адміністративної практики Гапонюк А.А. від 14.08.2019 р., затвердженого 15.08.2019 р. т.в.о. начальника управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Крутень А., вказану постанову скасовано. Вважає, що фактично працівником поліції, який виніс незаконну постанову від 25.07.2019 р., йому завдано моральної шкоди. Така шкода полягає в тому, що неправомірні дії працівника поліції знайшли відображення у його свідомості у формі відчуття (фізичні страждання) і уявлення (моральні страждання) та викликали певну психічну реакцію. Зокрема переживання, змістом якого є його страх, сором, приниження та інший несприятливий у психічному аспекті стан. Неправомірні діяння поліції викликали у нього моральні страждання, що спричинило ушкодження здоров`я. Він уже переживає, аби поліція його знову не затримала і знову незаконно не оштрафувала, або взагалі заочно оштрафувала, а він має виправдовуватись. Поліція порушила його моральну рівність перед іншими людьми, нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного суспільного життя, спілкування із оточуючими людьми. Вважає, що вина поліції презюмується ч. 1 ст. 1174 ЦК України, тому її непотрібно доводити. Саме скасування постанови від 25.07.2019 р. та закриття справи є підставою для відшкодування моральної шкоди та вказує на неправомірність дій посадових осіб чи службових осіб органів державної влади. Відтак спричинену моральну шкоду він оцінює у 128066,66 грн., що становить лише 0,6% від втрати життя та логічним розрахунком його переживань. Крім того, за написання позовної заяви від 19.08.2019 р. він поніс витрати у розмірі 1000 грн. Просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду у розмірі 128066,66 грн., з Департаменту патрульної поліції матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн. за правову допомогу юриста.

28.10.2019 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача- Департаменту патрульної поліції, в якому останній позов не визнав, мотивуючи, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач. Останній свої вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовував протиправними діями працівника поліції з огляду на скасування процесуального рішення. Однак вказані обставини не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскаржуючи рішення працівника поліції про накладення адміністративного стягнення, позивач відповідно до правил глави 24 КУпАП реалізував своє право на контроль за діяльністю осіб, уповноважених на здійснення функцій органу державної влади. Також слід зазначити, що зі змісту рішення УПП у Волинській області ДПП від 14.08.2019 р. по заяві ОСОБА_1 не вбачається, що дії інспектора поліції по складанню відносно ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення від 25.07.2019 р. визнано вищестоящим органом, уповноваженим на розгляд скарги, неправомірними, а постанову серії НК №364975 незаконною. Позивачем не доведено обставин щодо заподіяння йому моральної шкоди. Крім того, представник відповідача заперечує щодо стягнення витрат у розмірі 1000 грн. на правову допомогу, оскільки позивач скористався своїм правом на скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, звернувшись 25.07.2019 р. згідно Закону України «Про звернення громадян» із заявою до Управління патрульної поліції у Волинській області. Тобто, до суду позивач не звертався, а обставини витрат по підготовці позовної заяви про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення ще не свідчить про безумовне виникнення судового спору у подальшому. У матеріалах справи відсутні розрахунок витрат, акт прийому-передачі наданих фахівцем в галузі права послуг, що ставить під сумнів взагалі таких витрат. Просив у позові відмовити.

На даний відзив представником позивача надано відповідь, в якій останній зазначив, що рішенням від 14-15.08.2019 р. т.в.о. начальника управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту ПП Гапонюком А.А. скасовано постанову працівника поліції Капустинського М.Ю. від 25.07.2019 р., тому зрозуміло, що вона прийнята з порушенням закону, а отже є протиправною і за це треба відповідати у формі відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Щодо договору про правову допомогу на суму 1000 грн., то сторони його підписали та визначили ціну написання позову, а отже погодили всі істотні умови договору.

01.11.2019 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача- Державної казначейської служби, в якому останній позов не визнав, мотивуючи, що орган Казначейства не є органом, з якого стягується шкода, оскільки немає в своєму кошторисі передбачених таких видатків. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено покладання відповідальності на Державну казначейську службу України за дії інших органів чи органів місцевого самоврядування. Крім того, вважає, що позивачем не доведено заподіяння йому моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового характеру, не надано будь-яких доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків і відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв`язків, які мають бути встановлені судом і враховані при розрахунку позивачем суми відшкодування моральної шкоди. Вважає, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало. Просив відмовити у позові.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити.

Представник відповідача- Департаменту патрульної поліції у судовому засіданні позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві, просив у позові відмовити.

У подальшому у судове засідання представник відповідача- Департаменту патрульної поліції не з`явився. Суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача- Державної казначейської служби у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача- Департаменту патрульної поліції, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Встановлено, що постановою інспектора УПП у Волинській області Капустинського М.Ю. від 25.07.2019 р. накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. на позивача ОСОБА_1 у справі про адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на підставі ч. 1 ст.122 КУпАП (а.с. 49).

Рішенням старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Волинській області ДПП Гапонюк А.А. від 14.08.2019 р., затвердженого т.в.о. начальника управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Крутень А. 15.08.2019 р., на підставі заяви позивача від 25.07.2019 р. скасовано зазначену постанову інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Капустинського М.Ю. серії НК № 364975 від 25.07.2019 р., а справу закрито (а.с. 43-44).

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності йому завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що він зазнав душевних, психічних страждань, приниження його честі та гідності, ушкодження здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків, був змушений витрачати час на поїздки до юриста.

Згідно із ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 цього Кодексу).

Відповідно до положень ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Пунктами 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2 ст.77, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Позивачем та його представником не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх у своїй сукупності доказів на підтвердження заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, зокрема не доведено, що останній зазнав душевних страждань (переживань, хвилювань, ушкодження здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного суспільного життя, порушення спілкування з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків), а також не зазначено, з яких саме міркувань позивач виходив при визначенні розміру моральної шкоди у 128066,66 грн. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, порушення спокою, приниження честі і гідності особи. Суду не зрозуміле посилання позивача на методику розрахунку моральної шкоди, яка застосовується у США, виходячи з оцінки вартості життя людини.

Окрім цього, суд звертає увагу, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 25.07.2019 р. скасована рішенням старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Волинській області ДПП 14.08.2019 р. на підставі заяви позивача ОСОБА_1 , та 16.08.2019 р. позивачу направлено дане рішення для відому, яке, як ствердив позивач він отримав 21.08.2019 р., тобто у часовому аспекті менше місяця витрачено на усунення негативних наслідків, а за такий короткий час неможливо визначити тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя позивача.

При цьому сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди.

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 21.10.2020 р. у справі № 312/262/18, яка має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене, на думку суду, необґрунтованими є посилання позивача про те, що сам факт скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для відшкодування моральної шкоди.

Крім того, на думку суду, вимога про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1000 грн. не може розцінюватись як вимога про відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, згідно вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України. По суті ця вимога є вимогою про компенсацію витрат у зв`язку з написанням адміністративного позову до суду, який позивачем не подавався.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що витрати можуть стягуватися лише у рамках і з арезультатами розгляду даної справи, вказана вимога не підлягає до задоволення.

Таким чином, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 56 Конституції України, ст. 23, 1166, 1174, 1176 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», керуючись ст. 81, 263- 265 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Відмовити у позові ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: Департамент патрульної поліції, м. Київ, вул. Федора Ернста,3,Солом`янського району, ;

Державна казначейська служба України, м. Київ, вул. Бастіонна,6, .

Повний текст рішення виготовлено 11.03.2021 р.

Cуддя Р.Р.Струтинський