Провадження № 2/161/866/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 березня 2021 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Борсук К.П,,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу №161/17605/20 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

3 листопада 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.06.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що страховою компанією було здійснено страхове відшкодування у розмірі 11 345,00 грн. власнику автомобіля, який був пошкоджений. Зазначає, що оскільки відповідач на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача. У зв`язку з вказаним просить стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування у розмірі 11 345,00грн.

Ухвалою суду від 25 листопада 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 2 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні.

Позивач у судове засідання не з`явився, представник подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просить розглянути за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач, який про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, у підготовче та судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило.

Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 21 травня 2018 року о 21 год. 00 хв. за адресою м. Луцьк, вул. Героїв УПА, 8, керуючи транспортним засобом Mercedez-Benz Sprinter 313CDI, державний номер НОМЕР_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Він же 21 травня 2018 року о 21 год. 00 хв. за адресою м. Луцьк, вул. Героїв УПА, 8, керуючи транспортним засобом Mercedez-Benz Sprinter 313CDI, державний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зупинився (рухався) попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2018 року у справі №161/7549/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 9-11).

Постанова суду набрала законної сили 06.07.2018 року.

За заявою власника автомобіля Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 21.05.2018р. з врахуванням договору страхування серії АМ №1751258, звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, розрахунку страхового відшкодування страхового акту, страхового акту №UA037/L01/01 від 05.07.2018 року ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» було виконано майнове зобов`язання та перераховано ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 11 345,00 грн. (а.с. 12-35).

Оскільки відповідач на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З положень вказаної статті вбачається, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов як до страхувальника так і до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.

Відповідно до підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач порушив умови п. «а» ч. 38.1.1 ст. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме - під час скоєння ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Так, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2018 року у справі №161/7549/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 9-11). Постанова суду набрала законної сили 06.07.2018 року.

Частиною 6 ст.261 ЦК України визначено, що за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 5 липня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням №18210 на суму 11 345,00 грн. (а.с. 35).

На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 11 345,00 грн.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 261, 993, ч.1 ст. 1191 ЦК України, ст.ст. 12,13, 141, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 11 345 (одинадцять тисяч триста сорок п`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинська область Л.М. Присяжнюк