Справа № 695/3391/19
Провадження № 2/712/595/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, посилаючись на те, що позивач та відповідач по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачем по справі.

На підставі рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 19.12.2006 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно, починаючи з 10.12.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач сплачує аліменти згідно рішення суду.

На даний час виникла необхідність у зміні розміру аліментів у зв`язку з тим, що змінилась економічна ситуація в країні, сума стягуваних аліментів не значна, вона на даний час не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, її коштів не вистачає для належного утримання їхнього спільного сина. А дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Отже, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на його користь на утримання неповнолітнього сина, повинен бути не меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Від другого шлюбу вона народила дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Крім цього, як їй відомо, відповідач на даний час їздить на заробітки в Росію. Про це дізналась, коли відповідача не пропустили при перетині кордону, коли він прямував до Росії . Причиною даної ситуації стало те, що у зв`язку з виниклою заборгованістю зі сплати аліментів, державний виконавець Золотоніського міськрайонного ВДВС, винесла постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. після чого він погасив всю заборгованість.

У відповідача є фізичні можливості, щоб заробляти кошти, він має постійний заробіток, інших аліментних платежів він не сплачує, його матеріальне становище поліпшилось, а тому він має можливість сплачувати аліменти на сина у частці від заробітку.

Просить змінити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 грудня 2006 року у справі № 2-6422-2007 року в твердій грошовій сумі 300 грн. та стягувати з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх доходів відповідача, але не менше 50% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

01.02.2020 року позивачем скеровано до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначає, що на даний час виникла необхідність збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, т.я. у 2019 році їх неповнолітній син ОСОБА_3 захворів хворобою яка не виліковується повністю, та в зв`язку з цим його поставлено на облік в ЧОШВД. В зв`язку з даною хворобою їх син потребує лікування по життєво. Ліки, які він повинен вживати коштують дорого. До того ж він студент, та їй також доводиться витрачати кошти на його навчання. Її матеріальний стан погіршився. Вона не працює. Знаходиться в декретній відпустці за її дитиною від другого шлюбу, її діти та й і вона сама знаходиться на утриманні у її чоловіка. Її чоловік оплачує навчання її сина від першого шлюбу, хоча в нього є своя дитина, яку він повинен утримувати, тоді як відповідач по справі не приймає ніякої участі у житті своєї дитини, ні фізично, ні матеріально. Коштів, які він сплачує, згідно до виконавчого листа недостатньо для належного рівня життя їхнього сина. Підтвердженням погіршення її матеріального становища є відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДПС України, відповідно до яких відсутня інформація про її доходи з 01.01.2018 року по 30.06.2019 року. Довідки з Державного центру зайнятості, відповідно до якої на обліку в Монастирищенській районній філії Черкаського обласного центру зайнятості як безробітна не перебуває.

Їй відомо, що у відповідача навпаки поліпшився матеріальний стан, сімейний стан також змінився, як змінився він і у неї. Наразі ОСОБА_2 мешкає у Російській Федерації разом із іншою сім`єю. Там він одружився та від цього шлюбу народилась друга дитина. У відповідача є фізичні можливості, щоб заробляти кошти та сплачувати аліменти на утримання їхнього сина у частці від заробітку. Доказом того, є те, що коли по стягненню аліментів утворилась заборгованість, та в зв`язку з цим була постанова державного виконавця про заборону ОСОБА_2 виїздити за кордон, відповідач одразу погасив суму в 25310 гривень, та попросив її не забирати виконавчий лист. Взамін обіцяв забрати їхнього сина до себе, щоб той жив та навчався у Російській Федерації. Вона написала заяву про повернення виконавчого листа, але відповідач свого слова не дотримав, в результаті чого їх син отримав стрес з-за якого і захворів.

Просить збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу стягуваних аліментів, визначений рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2006 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Черкаси, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на мою користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Черкаси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття дитини, з дня набрання рішенням законної сили.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в позові відмовити з підстав зазначених у відзиві.

01.12.2020 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

22.02.2021 року відповідач надав відзив на уточнені позовні вимоги, в якому зазначає, що заперечую проти задоволення позову в повному обсязі виходячи з наступного.

Позивач стверджує що після розірвання сімейних стосунків відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

Дані твердження не відповідають дійсності.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2006 року у справі № 2-6422-2007 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь позивача на утримання сина в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно.

Законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18.

Виконавче провадження № 60454641 було закрито на підставі надходження до органів виконавчої служби нового виконавчого листа, що підтверджується відомостями, вказаними у постанові про закінчення виконавчого провадження від 05.06.2020 року, доданого позивачем до позову.

Постановою державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу ДВС від 26.05.2020 року відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів згідно виконавчого листа № 695/3391/19 від 13.03.20 року, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області.

Згідно постанов державного виконавця від 11.06.20 року та 22.06.20 року ВП № 62179886 перебуває на виконанні у Соснівському відділі ДВС.

Звертає увагу суду, що незважаючи на визначений рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2006 року розмір аліментів - 300 грн., відповідачем сплачуються аліменти у відповідності до чинної редакції статті 182 СК України, тобто у розмірі, не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме в розмірі 1500,00 грн., що підтверджується копіями фіскальних чеків, а саме: фіскальний чек № від 01.07.2020 року на суму 1518,00 грн.; фіскальний чек № від 22.07.2020 року на суму 1518,00 грн.; фіскальний чек № від 25.08.2020 року на суму 1518,00 грн.; фіскальний чек № від 18.09.2020 року на суму 1518,00 грн.; фіскальний чек № від 20.10.2020 року на суму 1518,00 грн.; фіскальний чек № від 21.12.2020 року на суму 1509,00 грн.; фіскальний чек № 7 від 08.01.2021 року на суму 1507,50 грн.; фіскальний чек № від 09.02.2021 року на суму 1515,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 18.02.2021 року, вбачається, що позивачу здійснюється нарахування аліментів згідно п. 2 ст. 182 СК України та виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості - 10094,00 грн. за місяць.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів які б підтверджували зміну обставин, погіршення матеріального становища позивача чи поліпшення матеріального становища відповідача після ухвалення рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2006 року у справі № 2-6422-2007 року.

Щодо хвороби дитини та його навчання, як підстави позову для збільшення розміру аліментів.

Позивач вказує що у 2019 року неповнолітній ОСОБА_3 захворів, у зв`язку з чим його поставлено на облік у ЧОШВД. Крім того, вказує що у зв`язку з витратами на його навчання необхідно збільшити розмір аліментів.

Відповідач вважає, що наведені позивачем обставини дають право звернутись до суду з вимогою про стягнення додаткових витрат на утримання сина, проте не є доказами зміни її матеріального, сімейного стану, що виникли після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, які могли б бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Щодо матеріального стану позивача.

Відсутність інформації про доходи позивача не є належним доказом про погіршення матеріального стану.

Крім того, згідно відомостей, отриманих з офіційних сайтів соціальних мереж «Фейсбук» та «Інстаграм» стало відомо, що позивач має власний бізнес із продажу ювелірних виробів. Даний факт підтверджується вказаною позивачем інформацією на офіційному сайті її інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де вказано, що даний вид торгівлі являється сімейним бізнесом позивача ще з 2007 року, з вказаним діючим мобільним номером телефону ОСОБА_1 та її фото.

Таким чином, твердження позивача про погіршення її матеріального стану, а також відсутністю роботи та доходу не є правдивими.

Щодо зміни сімейного стану позивача.

Перебування позивача у декретній відпустці з дитиною від другого шлюбу не є зміною сімейного стану в розумінні ст. 192 СК України, оскільки обов`язки по утриманню цієї дитини лежить на її батьках, а не на відповідачеві.

Після ухвалення рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2006 року у справі № 2-6422-2007 року змінились матеріальні та сімейні обставини відповідача.

ОСОБА_2 має на утриманні ще одну неповнолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, про що позивач обізнана.

Крім того, на утриманні відповідача перебувають батьки похилого віку. Мати - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є інвалідом III групи, що підтверджується її пенсійним посвідченням.

Відповідач усвідомлює свій обов`язок утримувати дитину та бажає допомагати та приймати участь у вихованні своїх дітей. Однак, враховуючи наявність у відповідача ще одної неповнолітньої дитини, сплачувати аліменти у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) на одну дитину є неможливим та призведе до порушення інтересів іншої дитини.

Просить відмовити в позові ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення - в повному обсязі.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_2 знаходились в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду.

В період шлюбу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_7 у сторін народився син ОСОБА_3 , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2006 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в сумі 300 грн. починаючи з 10.12.2007 року і до повноліття дитини.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилалася на те, що у неї змінився сімейний і матеріальний стан. Зазначала, що неповнолітній син ОСОБА_3 у 2019 році захворів хворобою, яка не виліковується повністю та потребує лікування по життєво, у зв`язку з цим поставлений на облік в КНП «ЧОШВД Черкаської обласної ради». Також, неповнолітній ОСОБА_3 є студентом і їй також доводиться витрачати кошти на його навчання. Вона не працює.

Відповідно до відомостей з інформаційного фонду державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених та утриманих податків від 04.10.2019 року № 15821 інформація про доходи ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по 30.06.2019 року відсутня.

З довідки Монастирищенської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості від 30.09.2019 року № 01-21/1027 ОСОБА_1 на обліку станом на 30.09.2019 року як безробітна не перебуває.

Представник відповідача посилався на той факт, що після ухвалення рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2006 року у справі 3 2-6422-2007 року у відповідача змінились матеріальні та сімейні обставини, а саме ОСОБА_2 має на утриманні ще одну неповнолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак суд не бере до уваги даний факт, оскільки народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, що визначено постановою Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19.

Суд також не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що на утриманні відповідача перебувають батьки похилого віку: мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є інвалідом ІІІ групи виходячи з наступного.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення ОСОБА_7 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, яка є робочою групою та дозволяє їй працювати та утримувати себе. Керім того ОСОБА_7 отримує пенсію.

Крім того, окрім відповідача у батьків є ще один син, який проживає в м. Черкаси та повинен утримувати свою матір.

Ні відповідачем, ні його представником в судовому засіданні не надано належних доказів, що мати відповідача ОСОБА_7 дійсно перебуває на його утриманні, оскільки як було з`ясовано в судовому засіданні відповідач проживає на території Російської Федерації, а мати в м. Черкаси.

В судовому засіданні встановлено, що не зважаючи на визначений рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2006 року розмір аліментів в сумі 300 грн., відповідачем в добровільному порядку, щомісячно, сплачуються аліменти у розмірі 1500 грн. Такі дії відповідача вказують на те, що відповідач розуміє що розмір аліментів в сумі 300 грн. є недостатнім для утримання дитини.

Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би підтверджував його доходи.

Суд також не бере до уваги надані представником відповідача відомості, отримані з офіційних сайтів соціальних мереж «Фейсбук» та «Інстаграм» з яких їм стало відомо, що позивач має власний бізнес із продажу ювелірних виробів, та відповідно до інформації на офіційному сайті її інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де вказано, що даний вид торгівлі являється сімейним бізнесом позивача ще з 2007 року, з вказаним діючим мобільним номером телефону ОСОБА_1 та її фото, оскільки зазначені відомості не є належними доказами в даній справі, а стороною відповідача не доведено, що позивач має дохід з даного бізнесу.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів визначений у певній грошовій сумі та навпаки)

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13.

Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181,182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2395 грн., з 1 липня -2510 грн., з 1 грудня 2618 грн.

Таким чином, розмір присуджених на користь позивача аліментів в розмірі 300 грн. в даний час є меншим встановленого законом 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим для забезпечення мінімальних потреб дитини позивачка змушена у більшій мірі, ніж відповідач, нести витрати на утримання дитини, що об`єктивно тягне за собою негативні зміни в її матеріальному стані, оскільки порушує принцип рівності участі кожного з батьків в утриманні дитини в обсязі, не нижчому ніж прожитковий мінімум.

Однак, при визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги наявність у неповнолітнього ОСОБА_3 хвороби, оскільки відповідно до п. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини.

Інших аліментних зобов`язань, на час розгляду даної справи, відповідач не має.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачкою доведено підстави для зміни розміру аліментів на ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Суд вважає, що визначений розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. При цьому дитина сторін буде захищена та буде отримувати належне утримання від батька в однаковому обсязі, що гарантовано як нормами національного так і норами міжнародного законодавства.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 181, 185, 192 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 141, 263, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення задовольнити.

Змінити розмір стягуваних аліментів, що стягуються за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2006 року (справа № 2-6422-2007) з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з твердої грошової суми у розмірі 300 грн. на 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлено 12 березня 2021 року.