Справа № 274/7934/20
Провадження № 2/0274/680/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"23" грудня 2021 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Поступайло Х.О.,

учасники справи присутні в судовому засіданні:

позивачка ОСОБА_1 ,

представник позивачки адвокат Гуменюк О.В.,

представник відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , виконавчого комітету - Бердичівської міської ради Житомирської області, Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання недійсними рішення виконкому Бердичівської міської ради, свідоцтва про право власності, свідоцтва про право на спадщину за законом, визначення порядку користування житлом, -

в с т а н о в и в :

1.Описова частина

27.11.2020 ОСОБА_1 , в особі свого представника-адвоката Гуменюка Олександра Володимировича звернулася до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги (а.с. 81-83), просить:

- визнати недійсним рішення виконкому Бердичівської міської ради № 474 від 19.08.2004, в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок площею 44, 6 кв. м, разом з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із чим визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.08.2004 року, видане виконавчим комітетом Бердичівської міської ради щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.11.2004 року за яким ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , померлого який фактично прийняв спадщину після батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в свою чергу прийняв спадщину після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але юридично не оформили своїх спадкових прав на житловий будинок АДРЕСА_2 ;

- встановити наступний порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_1 - кухню-їдальню № 6, площею 12,8 кв.м, зі всіх приміщень житлового будинку, до якого також входять: коридор - №1, площю 3,2 кв.м., кухню № 2, площею 9,9 кв. м., ванну № 3 , площею 2,2 кв.м., житлову кімнату НОМЕР_7, площею 13,0 кв. м, житлову кімнату НОМЕР_6, площею 13,7 кв.м., веранду № І, площею 2,6 кв.м.

Короткий виклад доводів позивача

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтувала тим, що рішенням Бердичівського міського суду від 07.07.1996 встановлено факт прийняття нею спадщини після ОСОБА_7 у вигляді Ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за нею право власності на дане майно. Проте вона не зареєструвала за собою права власності на це майно.

04.11.2020 нею виявлено, що увесь будинок АДРЕСА_1 зареєстровано на праві власності за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2020.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004 року ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , померлого який фактично прийняв спадщину після батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в свою чергу прийняв спадщину після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але юридично не оформили своїх спадкових прав на житловий будинок АДРЕСА_2 . При цьому зазначено, що будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право власності від 30.08.2004. Відповідно до цього свідоцтва - за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на цілий будинок, житловою площею 44,6 кв. м на підставі рішення виконкому Бердичівської міської ради № 474 від 19.08.2004.

Оскільки на час видачі зазначеного рішення правоздатність ОСОБА_4 припинена у зв`язку із його смертю, вказане рішення підлягає недійсним та свідоцтво про право на спадщину належить скасувати.

І всього будинку, який включає приміщення: кухню-їдальню № 6, площею 12,8 кв.м (кв. 1); коридор - №1, площю 3,2 кв.м., кухню № 2, площею 9,9 кв. м., ванну № 3 , площею 2,2 кв.м., житлову кімнату НОМЕР_7, площею 13,0 кв. м, житлову кімнату НОМЕР_6, площею 13,7 кв.м., веранду № І, площею 2,6 кв.м. (кв.2) у її фактичному користуванні перебуває квартира НОМЕР_3 . Тому вона просить встановити порядок користування будинком, виділивши їй у користування кухню-їдальню № 6 , площею 12,8 кв. м. Хоч площа значно менша він площі частки будинку позивачки, проте вона на квартиру НОМЕР_4 не претендує.

Позов пред`явлено до Бердичівської міської ради із тих підстав, що у зв`язку із скасуванням правовстановлюючого документу на будинок за ОСОБА_3 частка будинку може перейти у власність Бердичівської міської ради.

Короткий виклад доводів відповідачів

Відзив на позовну заяву від відповідачів не надходив.

Представник відповідачів № 2 та № 3 ОСОБА_2 подав заяву про застосування строків позовної давності ( а.с. 89).

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 18.12.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження, витребувано матеріали спадкової справи до майна ОСОБА_8 та у архівному відділі виконавчого комітету Бердичівської міської ради оскаржуване рішення № 474 від 19.08.2004.

Підготовче провадження закрито ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 20.05.2020

У судовому засіданні позивачка підтримала позов та пояснила, що вона увесь час користувалася своєю часткою будинку АДРЕСА_1 , а це квартира НОМЕР_3 , згідно технічного паспорта. Коли вона отримала рішення суду, відповідно до якого за нею визнано право власності на частку будинку в порядку спадкування, не знала, що рішення потрібно десь реєструвати. Вважала, що вона являється повноцінним власником. На її частку будинку впало дерево, що призвело до руйнації житла. Про це вона повідомила БТІ та за їх згодою нею відбудовано свою частину будинку. При цьому площа стала меншою, оскільки коштів на будівництво не вистачало. Вона обробляє земельну ділянку біля будинку. Про те, що її частка будинку оформлена на ОСОБА_3 вона дізналася лише у 2020 році. ОСОБА_3 у свої частці будинку не проживає уже тривали час. Вона не претендує на квартиру НОМЕР_4 будинку та просить їй виділити в користування кімнату НОМЕР_5 - кухню-їдальну.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце слухання справи повідомлена за адресою зареєстрованого місця проживання.

Представник відповідачів ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечив, оскільки рішення виконкому є вірним. Проте чому неправильно видано свідоцтво про право власності на житло йому не відомо. Вважає, що позивачкою невірно сформульовані позовні вимоги.

2.Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Відповідно до рішення Бердичівського міського народного суду від 15.10.1992 року було встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_9 після смерті ОСОБА_10 у виді права на Ѕ частку житлового будинку у АДРЕСА_1 та визнано право власності на Ѕ частку вказаного будинку (а.с. 13).

Рішення Бердичівського міського суду від 07.06.1996 року було встановлено факт прийняття ОСОБА_1 спадщини у вигляді Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_9 та за ОСОБА_1 та визнано право власності на Ѕ частку цього будинку (а.с. 14).

Право власності за цим рішенням за ОСОБА_1 не зареєстроване.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Бердичівської міської ради від 30.08.2004 ОСОБА_4 на праві власності, на підставі рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 19.08.2004 № 474 належав цілий житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 17).

В свою чергу відповідно до архівного архівної копії із Рішення виконкому Бердичівської міської ради від 19.08.2004 № 474 виконком вирішив оформити право власності фізичним особам на квартири та житлові будинки, відділу з надання житлово-комунальних послуг видати свідоцтво про право власності згідно із цим рішенням, доручити Бердичівському МБТІ зареєструвати право власності на вказані об`єкти. Відповідно до додатку до цього рішення, яким визначено перелік будинків, квартир м. Бердичева по яких встановлюється право власності у п.19 значиться Ѕ частка будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (а.с. 60, 61)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004 року, серії НОМЕР_8 ОСОБА_3 успадкувала після ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 цілий житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності від 30.08.2004, який ОСОБА_8 фактично прийняв після свого батька ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину після ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , але юридично не оформив своїх прав ( а.с. 22, 44-59)

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 01.07.1991 року до складу житлового будинку входило 2 квартири: квартира НОМЕР_3 включала приміщення кухню, житлову кімнату та тамбур, площею 23,4 кв.м., та квартира НОМЕР_4 включала приміщення двох житлових кімнат, коридора, ванної, кухні, тамбура, площею 44,6 кв. (а.с. 7-9).

Відповідно до плану технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 02.10.2020 року, кімнати по квартирі НОМЕР_4 , не мають відмінностей від технічного паспорта, датованого 01.07.199. Проте по квартирі НОМЕР_4 замість приміщень 1-1,1-2, та І збудовано приміщення 6, площею 12,8 кв. м. (кухню -їдальню).

Відповідно до довідки начальника КП «Бердичівське МБТІ» згідно наявних даних паперових носіїв станом на 31.12.2012 житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004, посвідченого Бердичівською державною нотаріальної конторою р.№ 2-1821. Під час проведення інвентаризації 02.10.2020 виявлено відновлення зруйнованої частини житлового будинку, що належала ОСОБА_9 на підставі рішення суду м. Бердичева від 05.10.1992 року (1/2 ідеальна частка) (а.с. 25).

Із інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 07.08.2020 вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_3 на свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004 ВВО № 764142 від 18.11.2004 (а.с. 110).

Релевантні норми права

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Висновки суду

Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову із таких підстав.

Аналізуючи ст. 4 ЦПК України та ст. 15ЦК України слід дійти висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання належних саме їй прав, свобод чи інтересів, а не будь-яких прав та свобод.

ОСОБА_1 , пред`являючи позов про визнання недійсним рішення виконкому Бердичівської міської ради № 474 від 19.08.2004, в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок площею 44, 6 кв. м, разом з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 не довела яким чином цим рішенням порушено, не визнано чи оспорено її права.

Судом було встановлено, що оскаржуваним рішенням оформлено право власності ОСОБА_4 на його Ѕ частку будинку. Тобто цим рішенням не порушено права власності ОСОБА_1 на її Ѕ частку спірного будинку, яке було визнано за нею рішенням суду від 07.06.1996 року.

Таким чином відсутні підстави для визнання рішення виконкому Бердичівської міської ради № 474 від 19.08.2004 недійсним.

Інші правові підстави визнання недійсним оспорюваного рішення суд не перевіряє, оскільки це рішення не впливає на права на обов`язки позивачки, які підлягають судовому захисту.

Проте, як встановлено судом, па підставі рішення виконкому Бердичівської міської ради № 474 від 19.08.2004 на ім`я ОСОБА_4 виконкомом Бердичівської міської ради помилково видано свідоцтво про право власності від 30.08.2004 на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 , а не на Ѕ його частку як було визначено вказаним вище рішенням.

На підставі цього свідоцтва проведено державну реєстрацію права власності на цілий будинок АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.11.2004 року серії НОМЕР_8 на цілий будинок після ОСОБА_8 .

Таким чином, оскільки право власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 згідно рішення Бердичівського міського суду від 07.06.1996 року визнано за позивачкою, а оспорюваними свідоцтвом про право власності та свідоцтвом про право на спадщину порушуються права позивачки на належну їй на праві власності Ѕ частку будинку, позов у пій частині підлягає частковому задоволенню.

Слід визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.08.2004 року, видане виконавчим комітетом Бердичівської міської ради, в частині права власності ОСОБА_4 на Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.11.2004 року серії НОМЕР_8, виданого державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Манелюком М.І., в частині визначення частки спадкового майна, на яке ОСОБА_3 видано свідоцтво, в частині права на Ѕ частки будинку АДРЕСА_1 .

Оскільки позивачка відбудувала зруйновану частку будинку АДРЕСА_1 , яка перебувала у її фактичному користуванні та користуванні її спадкодавців, а це квартира НОМЕР_3 , згідно технічного паспорта 1992року, що складає на даний час кухню-їдальню, позначену на плані НОМЕР_5, площею 12, 8 кв. м. та позивачка просить виділити їй у користування саме це приміщення, не претендуючи на інші приміщення будинку, слід виділити у користування позивачки кімнату НОМЕР_5 .

Суд відхиляє заяву представника відповідача, що застосування наслідку спливу строків позовної даності та відмови у позові із цих підстав, оскільки матеріалами справи та матеріалами інвентаризаційної справи доводиться, що про порушення її права позивачці не було відомо до листопада 2020 року.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , виконавчого комітету Бердичівської міської ради задовольнити частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.08.2004 року, виданого виконавчим комітетом Бердичівської міської ради, в частині права власності ОСОБА_4 на Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.11.2004 року серії НОМЕР_8, виданого державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Манелюком М.І., в частині визначення частки спадкового майна, на яке ОСОБА_3 видано свідоцтво, а саме в частині права на Ѕ частки будинку АДРЕСА_1 .

Встановити наступний порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_1 - кухню-їдальню № 6, площею 12,8 кв.м, залишивши в користуванні ОСОБА_3 : коридор - №1, площю 3,2 кв.м., кухню № 2, площею 9,9 кв. м., ванну № 3 , площею 2,2 кв.м., житлову кімнату НОМЕР_7, площею 13,0 кв. м, житлову кімнату НОМЕР_6, площею 13,7 кв.м., веранду № І, площею 2,6 кв.м.

У задоволенні решти позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , виконавчого комітету Бердичівської міської ради відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Бердичівської міської ради про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради №474 від 19.08.2004, в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргуне подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач-1: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП відсутні.

Відповідач-2, Відповідач-3: виконавчий комітет - Бердичівської міської ради Житомирської області (), Бердичівська міська рада Житомирської області (), місцезнаходження яких: м. Бердичів, пл. Центральна, 1.

Повний текст рішення складено 04.01.2022

Суддя І.Ю. Хуторна