Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

01.03.2021 Справа №607/12931/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Грицай К.М.,

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи:представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 43853,39 грн.

В обґрунтування заявлених вимог вказують на наступні обставини. 25 грудня 2019 о 20 год. 10 хв. в м. Тернополі по вул. Танцорова водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Suzuki LetS II, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не зреагував на її зміну та не виконавши знаку 2.2. ПДР «Проїзд без зупинки заборонено», виїхав на перехрестя вул. Танцорова - вул. Паращука на головну дорогу та не надав переваги в русі автомобілю марки Volkswagen Tiguan із д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , що рухалась по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В результаті зазначеної ДТП позивачу спричинена майнова шкода у розмірі 32853,53 грн. та моральна шкода у розмірі 11000,00 грн., яка полягає у протиправній поведінці щодо позивача та пошкодженні її майна. З врахуванням наведеного, просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 11 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Фільварочна О.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки від представника позивача не надходило заперечень проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25 грудня 2019 о 20 год. 10 хв. в м. Тернополі по вул. Танцорова водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Suzuki LetS II, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не зреагував на її зміну та не виконавши знаку 2.2. ПДР «Проїзд без зупинки заборонено», виїхав на перехрестя вул. Танцорова - вул. Паращука на головну дорогу та не надав переваги в русі автомобілю марки Volkswagen Tiguan із д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , що рухалась по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/3283/20 від 21 лютого 2020 року.

Як вбачається з повідомлення про відмову у відшкодуванні шкоди № 3.1-02/21333, яке надано Моторним (транспортним) страховим бюро України 17 липня 2020 року, МТСБУ не має правових підстав для виплати відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки шкода, заподіяна транспортним засобом, для якого Законом не встановлено коригуючий коефіцієнт.

З висновку експерта Мазура М.С. № 545/19 складеного 31 грудня 2019 року, вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Tiguan 2.0TFSI 6АТ», реєстраційний номер знак « НОМЕР_1 », станом на час проведення огляду, становить 32853,39 грн.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина 1 ст.11 ЦПК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й дизпозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що вина відповідача у вчиненні даного адміністративного правопорушення встановлена постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2020 року, яка набрала законної сили та ніким не оскаржувалась.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, зокрема, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2020 року те, що внаслідок порушення ОСОБА_3 . ПДР було пошкоджено транспортний засіб позивача.

Отже, суд вважає доведеною вину водія ОСОБА_3 у скоєнні вищевказаної ДТП та вважає, що через його протиправні дії був пошкоджений транспортний засіб позивача автомобіль «Volkswagen Tiguan 2.0TFSI 6АТ», реєстраційний номер знак « НОМЕР_1 ».

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно висновку експерта Мазура М.С. № 545/19 складеного 31 грудня 2019 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Tiguan 2.0TFSI 6АТ», реєстраційний номер знак « НОМЕР_1 », становить 32853,39 грн.

Частиною 1статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд вважає, що права позивача порушені відповідачем, а тому з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути в користь позивача ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 32853 грн. 53 коп

Щодо вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, полягає, у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що внаслідок протиправних дій відповідача, ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, яких остання зазнав у зв`язку із протиправним пошкодженням її майна.

Аналізуючи в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що в результаті протиправних дій відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягала у моральних стражданнях, у зв`язку із пошкодженням майна, втраті звичного способу життя, неможливістю користуватись транспортним засобом, у зв`язку із його пошкодженням.

Щодо визначення розміру моральної шкоди, яку слід відшкодувати ОСОБА_2 , суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань у зв`язку з пошкодженням майна, розміру завданої матеріальної шкоди, виходячи із вимог розумності і справедливості, а тому вважає, що достатнім розміром відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 є 5000 грн.

Відповідач на спростування доводів позивача жодних належних та допустимих доказів суду не подав.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід задовольнити частково та стягнути з останнього на користь позивача ОСОБА_2 32853 грн. 53 коп. на відшкодування завданої майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Суд вважає, що згідно ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 16, 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст. 12, 13, 78, 81, 82, 263, 265, 280, 284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 32853 (тридцять дві тисячі вісімсот п`ятдесят три) грн. 53 коп. на відшкодування завданої майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - невідомий.

Повний текст судового рішення складений 11 березня 2021 року.

Головуючий суддяК. М. Грицай