Справа № 463/9644/19 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/2718/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

при секретарі: К.О. Ждан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Личаківського районного суду міста Львова від 28 квітня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі, -

в с т а н о в и в:

12.11.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по орендній платі за договором № 21 від 01.12.2018 року в розмірі 117 217,00 грн.

Позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 обгрунтовувала тим, що 01.12.2018 року між нею та відповідачем укладено договір оренди № 21, відповідно до умов якого позивач передала відповідачу в строкове платне користування (оренду) частину нежитлових приміщень площею 65,2 кв.м., які знаходяться в будівлі за адресою АДРЕСА_1 . За умовами зазначеного договору об`єкт оренди переданий орендарю на строк 1 рік, плата за користування приміщеннями за один календарний місяць становить 14 996 грн. Відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання щодо плати за користування об`єктом оренди, у зв`язку з чим в останньої виникла заборгованість з орендної плати, яка станом на 31.10.2019 року становить 117 217 грн. Просила позов задоволити.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з Шиошвілі Ольги Василівни на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість по орендній платі за договором № 21 від 01.12.2018 року в розмірі 117 217,00 грн (сто сімнадцять тисяч двісті сімнадцять грн).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 1172,17 грн. судового збору.

Заочне рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що під час розгляду даної справи судом першої інстанції було порушено правила юрисдикції загальних судів, визначених ст. 19-22 ЦПК України. У поданій ФОП ОСОБА_2 позовній заяві сторонами по справі зазначено позивача - ФОП ОСОБА_2 , відповідача - ФОП ОСОБА_1 . Заявою від 13.11.2019 року представник позивача просила суд вважати відповідачем по справі - фізичну особу ОСОБА_1 , зазначивши, що відповідачем ФОП ОСОБА_1 зазначено помилково, оскільки договір оренди №21 від 01.12.2018 року укладено між позивачем, який має статус ФОП, та фізичною особою ОСОБА_1 . Однак, заміна відповідача з фізичної особи - підприємця на фізичну особу не є питанням виправлення орфографічної або арифметичної помилки.

Вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, дійшов необгрунтованого висновку, що договір оренди укладено з ОСОБА_1 , як фізичною особою, оскільки в тексті договору оренди орендарем зазначено фізичну особу ОСОБА_1 . Суд не звернув уваги, що в преамбулі договору та розділі «12.Реквізити та підписи сторін» в колонці «Орендар» вказано РНОПП відповідача, як ЄДРПОУ, та вказана адреса місцезнаходження ОСОБА_1 , як підприємця, а не адреса місця проживання фізичної особи.

Просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

У засіданні колегії суддів представник позивача Кужик Л.В. проти скарги заперечила, просила у задоволенні скарги відмовити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У статті 124 Конституції України зазначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Встановлено, що 01.12.2018 року між сторонами спору укладено договір оренди № 21 (а.с.6-7), за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв в строкове, оплатне користування окремі нежитлові приміщення, що розміщені в будівлі за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 кв.м. Плата за користування приміщеннями за один календарний місяць оренди за цим договором складає 14996 грн.

Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість з орендної плати, яка згідно розрахунку позивача станом на 31.10.2019 року становить 117 217 грн.

Задовольняючи позов та стягуючи з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість по орендній платі за договором № 21 від 01.12.2018 року в розмірі 117 217,00 грн, суд першої інстанції виходив з обов`язковості виконання сторонами укладеного договору.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розглядові за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому повинна розглядатися визначена категорія справ.

Під час визначення предметної юрисдикції справи, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Пункт 1 ч.1 ст. 20 ГПК України передбачає, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Як убачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою про стягнення орендної плати за договором оренди № 21 від 01.12.2018 року нежитлового приміщення, яке було передано в оренду з метою використання такого у якості офісного приміщення, зазначивши відповідачем в такій ФОП ОСОБА_1

23.11.2019 року представник ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просила вважати відповідачем у даній справі ОСОБА_1 як фізичну особу.

Відповідно до положень ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

З матеріалів справи убачається, що в такій відсутні клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем та ухвала суду про заміну такого.

Відтак, враховуючи, що позов пред`явлено ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 як фізичної особи - підприємця, а нежитлове приміщення передано в оренду для його використання у якості офісного приміщення, колегія суддів вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З наведених мотивів, оскаржуване рішення суду слід скасувати, а провадження у справі - закрити.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст. 377, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 28 квітня 2020 року скасувати.

Провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 січня 2022 року.

Головуючий: Н. П. Крайник

Судді: О. М. Ванівський

О. Я. Мельничук