ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/3572/20 Головуючий суддя І інстанції Дьоміна О. П.
Провадження № 22-ц/818/2274/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших фактів, з них:.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: -Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Семикрас О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалуЧугуївського міського суду Харківської області від 15 жовтня 2020 року, постановлену у складі головуючого судді Дьоміної О.П., по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Есхарівська селищна рада Чугуївського району Харківської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту звільнення,

встановив:

09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області із заявою, в якій просить встановити факт її звільнення 23.11.2015 року з посади двірника Житлово-комунального експлуатаційного управління, у зв`язку з ліквідацією підприємства за ст. 40 КЗпП України.

Заява мотивована тим, що встановлення даного факту їй потрібно для здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії за віком.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 15 жовтня 2020 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила скасувати вказану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення не зводиться лише до переліку наведеного в ч.1 ст.315 ЦПК України, адже відповідно до змісту ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вказувала на те, що під час постановлення оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не було взято до уваги, що трудові відносини між нею та Житлово-комунально експлуатаційним управлінням фактично припинилися з 23.11.2015 року, з огляду на його ліквідацію відповідно до ухвали Господарського суду Харківської області від 11.11.2015 року у справі №5023/0903/11, та внесений запис до Державного реєстру державним реєстратором про припинення юридичної особи Житлово-комунальне експлуатаційне управління, код №33867035.

Зазначала, що суд не врахував, що встановлення факту припинення трудових відносин їй потрібно для здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії за віком.

Зазначала, що вона детально обґрунтувала підстави і мету звернення до суду із вказаною заявою та чітко аргументувала у ній, що жодного спору з приводу припинення трудових відносин між учасниками справи немає.

Вказувала, що вона змушена була звернутись до суду із даною заявою, так як законом не визначено іншого порядку встановлення відповідних фактів.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_1 , та за відсутності інших учасників судового засідання, належним чином повідомлених про розгляд справи, що з урахуванням принципу пропорційності, ст. 11 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності згідно положень ст. 372 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду у повній мірі відповідає.

Судом встановлено, що заявник звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просила встановити факт припинення трудових відносин між нею та У Житлово-комунального експлуатаційного управління, у зв`язку із ліквідацією підприємства з 23.11.2015 року.

Відмовляючи у відкритті провадження за даною заявою, суд першої інстанції виходив з того, що з заяви вбачається спір про право.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Згідно з ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Підставами припинення трудового договору є такі обставини, які визначаються законом як юридичні факти для припинення трудового договору.

Трудове законодавство України передбачає єдині загальні підстави припинення трудового договору (ст.36 КЗпП). Для деяких категорій працівників у законодавстві встановлений і ряд додаткових підстав (статті 37, 41 КЗпП та інші законодавчі акти).

При звільненні працівника в трудову книжку повинні вноситися записи про причини (підстави) звільнення відповідно до формулювання їх у законодавстві і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Всі підстави припинення трудового договору можна класифікувати в залежності від двох критеріїв: 1) виду юридичного факту, який є причиною припинення; 2) волевиявлення яких саме суб`єктів спричинило припинення трудового договору.

За першим критерієм розрізняється припинення трудового договору в зв`язку з певними подіями (закінчення строку договору, смерть працівника), а за другим - у зв`язку з певними юридичними діями: - взаємне волевиявлення сторін; - ініціатива працівника;- ініціатива власника або уповноваженого ним органу; - ініціатива третіх осіб, які не є стороною трудового договору; - порушення правил прийому на роботу.

Таким чином, припинення трудових відносин має виражатись у певній юридичній формі.

Отже, факт існування між заявником та роботодавцем трудових правовідносин обумовлює існування спору про право продовження трудового договору чи його розірвання.

Тобто припинення трудового договору має певні правові наслідки як для заявника, так і для роботодавця, зокрема в частині проведення з працівником усіх необхідних розрахунків.

Зважаючи на викладені положення норм законодавства, матеріали справи та вимоги заяви, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у відкритті провадження у даній справі на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України, оскільки з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а тому дане питання підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що трудові відносини між нею та Житлово-комунально експлуатаційним управлінням фактично припинилися з 23.11.2015 року, з огляду на його ліквідацію відповідно до ухвали Господарського суду Харківської області від 11.11.2015 року у справі №5023/0903/11, та був внесений запис до Державного реєстру державним реєстратором про припинення юридичної особи Житлово-комунальне експлуатаційне управління, код №33867035, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки на сьогоднішній день сторони перебувають у трудових відносинах, які не припинені відповідно до вимог чинного законодавства, а тому між ними виник спір щодо припинення трудових відносин (підстав припинення трудових відносин, часу, з якого вони припинились).

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд належним чином з`ясував обставини справи відповідно до наявних у справі доказам, а на спростування висновків суду апелянтом не було надано належних і допустимих доказів

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу залишає без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст.259, п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 15 жовтня 2020 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 березня 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.