Справа № 288/412/21
Провадження № 2-н/288/33/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року смт. Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Зайченко Є. О., розглянувши заяву розглянувши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 18498 гривень 14 копійок,

ВСТАНОВИВ:

До Попільнянського районного суду Житомирської області надійшла заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 18498 гривень 14 копійок.

Суддя, дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Всупереч зазначеним вимогам Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» до заяви не додано копію договору, укладеного між заявником та боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Таким чином, оскільки заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, - відсутній договір між боржником і кредитором, суддя дійшла висновку, що відсутні підстави для видачі судового наказу.

Відповідно до Узагальнення Верховного Суду України «Практики розгляду судами цивільних справ у наказному провадженні» поняття та характеристика письмової форми правочину регламентується нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК). Суди по-різному розуміють зміст поняття «правочин, вчинений у письмовій формі». Деякі суди помилково вважають достатнім доказом наявності правочину будь-які письмові дані про наявність боргу. Правильною вбачається практика тих судів, що, передусім, вимагають надання заявником власне договору, підписаного сторонами. Трапляються випадки, коли власник (наймач) квартири або будинку фактично проживає у квартирі або будинку, споживає послуги з тепло, водопостачання, водовідведення тощо, але письмового договору з ним постачальники цих послуг не укладали. Фактично заборгованість утворюється, але її не можна вважати такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі. Її розміри та підстави виникнення повинні встановлюватися судом у позовному провадженні. Тому суди в таких випадках правильно відмовляють у видачі судового наказу.

Разом з тим, в порушення вимог статті 163 ЦПК України, до заяви не додано документ, що підтверджує повноваження представника в силу вимог статті 62 ЦПК України. Так, заяву підписано представником АТ «Житомиргаз» за довіреністю - А.П. Ведіщевою, копії документів доданих до заяви засвідчено також ОСОБА_2 , однак належних та допустимих доказів її представництва юридичної особи заявника не надано.

Таким чином, оскільки до заяви про видачу судового наказу не долучено копії договору, укладеного у письмовій формі між заявником та боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, то у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 2, 3 ч. 3 ст. 163 та п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 167, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 18498 гривень 14 копійок - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що в разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч.1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко