ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м.Херсон

Номер справи: 766/7582/18

Номер провадження 22-ц/819/590/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Юріної Аліни Романівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Дорошинської В.Е. від 31 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - банк або АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.07.2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 10 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжу картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 31.03.2018 року утворилась заборгованість в сумі 48 033,67 грн, яка складається з: 9762,70 грн заборгованість за кредитом; 31 224,05 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 4283, 41 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина), 2263,51 грн штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 08.07.2008 року в сумі 48 033,67 грн а також понесені судові витрати.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Дорошинської В.Е. від 31 липня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 08.07.2008 року в розмірі 48033,67 грн., що складається з: 9762,70грн. заборгованість за кредитом; 31224,05 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4283,41грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8,6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2263,51 грн. штраф (процентна складова), що становить станом на 31.03.2018рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

В апеляційній скарзі адвокат Юріна Аліна Романівна, яка діє від імені ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Просить застосувати наслідки спливу загального строку позовної давності. Вважає, що позивач звернувся з позовом до суду з пропуском загального строку позовної давності в три роки. При цьому відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, тому просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності, заявлені в заяві про перегляд заочного рішення та в апеляційній скарзі.

11 березня 2021 року адвокат Юріна А.Р., яка діє від імені ОСОБА_1 , подала додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги щодо строку позовної давності. Зазначила, що в заяві про застосування строку позовної давності нею помилково зазначено дату останнього платежу, здійсненого відповідачем на погашення кредитної заборгованості та вказала, що згідно розрахунку заборгованості, наданого банком до позову, фактично останній платіж ОСОБА_1 здійснив 21.09.2011 року.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 48 033,67 гривень, згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на вказане рішення суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що 08.07.2008 року ОСОБА_1 підписав заяву б/н та довідку про умови кредитування, згідно яких отримав кредитну карту «Універсальна Gold Mini» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку за кредитом із щомісячним погашенням до 25 числа кожного місяця 7 % заборгованості, що не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості. Відповідач погодив умови кредитування своїм підписом в заяві про кредитування та підписом у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold Mini» (а.с.12, 13).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 08.07.2008 року, доданого до позову, останній платіж по погашенню заборгованості надійшов 21 вересня 2011 року (а.с. 8-11).

До суду першої інстанції надійшла заява адвоката Юріної А.Р., яка діє від імені ОСОБА_1 , про застосування загального строку позовної давності (а.с. 44-50).

Відповідач зазначив, що після останнього платежу на погашення заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом 26.04.2018 року, тобто з пропуском загального строку позовної давності.

Оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності суд бере до уваги, що відповідачем погоджено тарифи кредитування шляхом засвідчення особистим підписом в довідці про умови кредитування; сторони погодили відсоткову ставку 2,5 % на місяць за користування кредитними коштами та неустойку, із щомісячним погашенням до 25 числа кожного місяця 7 % заборгованості, що не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості

Таким чином, із довідки про умови кредитування вбачається, що відповідач погодив розмір відсотків за користування кредитними коштами, порядок погашення заборгованості, засвідчивши це своїм підписом, який не спростовано належними і допустимими доказами.

Отже, після 21.09.2011 року зобов`язання по щомісячному погашенню кредиту з 01 по 25 число кожного місяця не виконувались, строк платежу в розмірі 7 % від суми заборгованості порушений щодо всіх наступних щомісячних платежів. В свою чергу, позивач звернувся до суду з позовом 26.04.2018 року, тобто з порушенням строку позовної давності.

Вчинення дій відповідачем, які б переривали строк позовної давності, - позивачем не доведено належними і допустимими доказами.

Таким чином, про своє порушене право банк дізнався у 2011 році, погоджене сторонами зобов`язання щодо щомісячного погашення 7 % від суми заборгованості відповідач не виконував, з урахуванням частки обов`язкового щомісячного платежу загальна сума заборгованості підлягала сплаті у 2013 році, однак позов подано через 5 років, тобто з порушенням строку позовної давності.

За таких обставин, сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Така ж правова позиція зазначена Верховним судом України у постанові від 16.09.2015 року у справі № 6-68цс15 та у постанові від 23.11.2016 року № 6-2104цс16.

Окрім того, оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача процентів, штрафу та пені.

Зазначене узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 березня 2018 року № 14-10 цс 18 у справі № 444/9519/12.

Сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Така ж правова позиція зазначена Верховним судом України у постанові від 16.09.2015 року у справі № 6-68цс15 та у постанові від 23.11.2016 року № 6-2104цс16.

Отже, в межах наданих доказів суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що банк звернувся із позовом з пропуском трирічного строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не отримував копію позовної заяви, а тому не був обізнаний з предметом спору, не міг реалізувати право на подання відзиву на позов та заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору, що стало наслідком порушення його права на захист і принципу змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Таким чином, заочним рішенням суду першої інстанцій порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо БегеерБ.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

За таких обставин, оскільки відповідач не був обізнаний про розгляд справи, не міг реалізувати процесуальні права відповідача, отже є підстави для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності.

Отже, доводи скаржника про відмову у задоволенні позовних вимог в зв`язку з пропуском строку позовної давності, - заслуговують на увагу, заява про застосування строків позовної давності підлягає задоволенню. Пропуск строку позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Юріної Аліни Романівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , - задовольнити.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2018 року, - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова