Справа № 308/113/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Лецак Н.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідачів.

05 січня 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за борговою розпискою.

Позов обґрунтував тим, що в травні 2018 року він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 93 500,00 грн., що підтверджується розпискою, складеною 14.05.2018 року, відповідно до якої відповідач зобов`язувався виплатити суму заборгованості частинами, а саме по 5 000,00 грн., починаючи з червня 2018 по грудень 2019; надав відповідний розрахунок. Відповідач взяті на себе зобов`язання, вказані в борговій розписці, не виконав, зазначеної суми коштів позивачу не повернув.

Виходячи з викладеного, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 114 902,71 грн., з яких 93 500,00 грн. основний борг, 3 796,10 грн. інфляційні нарахування, 2805,00 нараховані 3% річних від суми боргу; 14 802,61 - пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а також витрати по сплаті судового збору.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Інші процесуальні дії у справі..

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2021 року відкрито провадження у справі, було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження.

Пояснення сторін в судовому засіданні

Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, надав суду оригінал боргової розписки для огляду.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (статті 128 ЦПК), в судове засідання не з`явився без поважних причин, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

14.05.2018 року відповідачем ОСОБА_3 в присутності позивача ОСОБА_1 було видано розписку, згідно якої він «повинен 93500 гривень ОСОБА_1 ; зобов`язався з червня місяця частково сплачувати в сумі 5000 грн. по можливості і вище».

Оцінка Суду.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Виходячи із частини другої статті 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 - за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

До цього зводяться правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року.

Таким чином, між сторонами виникли відносини позики, як один із видів зобов`язальних відносин, що підтверджується відповідною розпискою позичальника.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Факт отримання відповідачем у позивача в борг 93 5000,00 гривень із зазначенням терміну початку виконання зобов`язань підтверджується розпискою від 14.05.2018 року.

Згідно із статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Наявність оригіналу боргового документа у кредитора ОСОБА_1 встановлена в судовому засіданні.

Статтями 15, 16, 20 ЦК передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення.

В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, заборговану суму не повернув.

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача суми боргу.

В свою чергу, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх зобов`язань і які б були підставою для зменшення розміру заборгованості або звільнення від її сплати, у зв`язку з чим суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суму боргу в розмірі 935000,00 гривень.

Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних витрат за період з січня 2020 по листопад 2020 в сумі 3 796,10 грн., 3 % річних за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року в сумі 2 805,00 та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 01.01.2020 по 12.06.2020 в сумі 14 802,61 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та проценти від простроченої суми в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат відзнецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати)від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи викладене, суд, перевіривши розрахунок 3% річних та розрахунок щодо інфляційних втрат, визнає їх арифметично вірними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат за період з січня 2020 по листопад 2020 року в сумі 3 796,10 грн. та 3% річних за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року в сумі 2 805,00 підлягають задоволенню.

Позивач також просив стягнути з відповідача пеню, розраховану у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 14 801,61 грн.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, суд керується таким.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника таких, що ґрунтуються на законі, невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 1 статті 546 ЦК України визначає види забезпечення виконання зобов`язання, а неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток, право довірчої власності.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).

Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому ст. 4 зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Суд враховує, що в аспекті конституційного звернення положення другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22 листопада 1996 року № 543/96-ВР з наступними змінами у взаємозв`язку з положеннями статей 1, 3 цього Закону потрібно розуміти так, що обмеження пені у грошових зобов`язаннях подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, суб`єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (підприємці).

Як встановлено із матеріалів справи за виконання зобов`язання в розписці від 14.05.2018 розмір пені не визначався.

За наведених обставин суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 14801,61 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1149 грн. 03 коп. (одна тисяча сто сорок дев`ять гривень 03 копійки) за подання позовної заяви.

Предметом позову ОСОБА_1 є стягнення з відповідача суми заборгованості за борговою розпискою, яка у загальному розмірі складає 114 902,71 грн.

Разом з тим, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача заборгованості за борговою розпискою у загальному розмірі 100 101,10 грн.

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 1001,01 грн. (1149,03 грн. * 100 101,10 / 114 902,71).

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 265, 280-281, 284, 289 Цивільного процесуального кодексу, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) заборгованість в розмірі 100 101,10 грн. /сто тисяч сто одна гривня десять копійок/, з яких: 93 500,00 грн. основний борг; 3796,10 грн. нарахований індекс інфляції за час прострочення; 2 805,00 грн. 3 % річних від простроченої суми.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) суму сплаченого ним судового збору в розмірі 1001,01 грн.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП № НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 .

Дата складання повного судового рішення - 12.03.2021.

Суддя Голяна О.В.