Ухвала

11 березня 2021 року

м. Київ

справа № 759/13766/17

провадження № 61-2442ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» та просила:

- розірвати договори банківського вкладу № SAMDN8071 та № SAMDN9367, що були укладені між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» суму невиконаних грошових зобов`язань за укладеними депозитними договорами у розмірі 106 193,97 дол. США в гривні за курсом Національного банку України на момент виконання рішення;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів у частині розірвання договору банківського вкладу № SAMDN8071, укладеного 22 квітня 2013 року та у частині розірвання договору банківського вкладу № SAMDN9367, укладеного 13 вересня 2013 року залишено без розгляду.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN9367, укладеним 13 вересня 2013 року у розмірі 50 000,00 дол. США. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8 000 грн. У задоволенні інших вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 січня 2021 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів задоволено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами банківських вкладів № SAMDN8071 від 22 квітня 2013 року та № SAMDN9367 від 13 вересня 2013 року та відсотків у розмірі 106 193,97 дол. США. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 20 000 грн.

01 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Київського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів залишено без розгляду.

03 березня 2021 року ОСОБА_2 , який діє від імені ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року в зазначеній справі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

ЦПК України не передбачено права на оскарження у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Вищенаведені норми закону дають підстави для висновку, що ухвала суду апеляційної інстанції про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення не підлягає оскарженню в касаційному порядку, оскільки не входить до визначеного законодавством переліку.

Вказане підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалах від 17 червня 2020 року у справі № 759/16862/18 (провадження № 61-8596ск20), від 09 вересня 2020 року у справі № 910/9961/16, від 04 травня 2020 року у справі № 902/83/18, від 19 листопада 2019 року у справі № 910/16199/18, від 11 вересня 2019 року у справі № 916/1497/17.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною третьою статті 3, частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко