Справа № 463/2000/19 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/811/2461/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 червня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_2 на частку у спільному майні, а саме: на 16/100 частин квартири АДРЕСА_1 .

Присуджено ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості належної їй частки (16/100) в квартирі у розмірі 59808 грн., які внесені на депозитний рахунок суду.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 16/100 частин квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1152 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до статті 365 ЦК України, припинення права на частку у спільному майні можливе за умови, якщо це не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Разом з тим, внаслідок припинення права на належну їй частку буде завдана істотна шкода не лише її інтересам, як власника, а й інтересам членів її сімї, які зареєстровані та проживають в спірній квартирі, а тому вимоги позивача не можуть бути задоволені.

Крім того, зазначає, що при визначенні вартості належної їй частки в квартирі суд врахував наданий позивачем звіт ФОП ОСОБА_4 , згідно якого вартість квартири складає 373800 грн., позаяк, згідно наданого нею звіту незалежної оцінки, вартість квартири є істотно вищою і становить 486000 грн.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась шляхом надіслання їй судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення на відому і вказану нею адресу місця проживання, яка повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», однак, заяви про зміну місця свого проживання (перебування) відповідач до суду не подавала, окрім того, відповідач була повідомлена через свого представника адвоката Худобу Г.М., шляхом направлення повістки на електронну адресу адвоката, відтак, вважається, що відповідач була належним чином повідомлена, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, а тому розгляд справи проведено відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у її відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що предметом спору є квартира АДРЕСА_1 .

Вказана квартира є однокімнатною, житловою площею 12,0 кв.м., загальною площею 23,3 кв.м.

Сторони є співвласниками спірної квартири, а саме: позивачу ОСОБА_3 належить 84/100 частини квартири, а відповідачу ОСОБА_2 16/100 частин квартири, відповідно.

Отже, частка відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі є незначною і не може бути виділена в натурі.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має інше жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , в якому вона зареєстрована і проживає.

Отже, підстав для висновку про те, що припинення права відповідача на частку в спірній квартирі завдасть їй істотної шкоди, немає.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої ЛКП «Господар» 07.03.2019 року, у спірній квартирі зареєстровані двоє осіб: ОСОБА_5 , яка є дочкою відповідача ОСОБА_2 , та її малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є внуком відповідача ОСОБА_2 та правнуком позивача ОСОБА_3 .

Вказані особи були зареєстровані в спірній квартирі з 03.06.2015 року зі згоди співвласників квартири, тобто зі згоди позивача теж, а тому доводи відповідача про те, що внаслідок припинення її права на частку буде завдано істотної шкоди цим особам, зокрема, малолітньому ОСОБА_6 , є безпідставними, оскільки його право на користування жилим приміщенням квартири визнається позивачем.

Наявність інших підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, в тому числі й факту попереднього внесення позивачем вартості належної відповідачеві частки на депозитний рахунок суду, відповідачем не заперечується.

При визначенні вартості належної відповідачеві частки суд першої інстанції правильно врахував наданий позивачем звіт про оцінку майна від 14.03.2019 року, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , оскільки відповідач у встановленому процесуальним законом порядку і строки не надала іншого звіту (висновку) і клопотання про призначення експертизи для визначення вартості спірної квартири у суді першої інстанції не заявляла, а долучила свій звіт вже до апеляційної скарги, до того ж, складений на її замовлення 14.06.2019 року, вже після ухвалення рішення в даній справі, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є також безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не дають апеляційному суду підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 26 лютого 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.