Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 755/15797/20
Номер провадження 22-ц/824/3579/2021
Головуючий у суді першої інстанції В.І. Галаган
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
03 березня 2021року місто Київ

Номер справи 755/15797/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

секретар судового засідання: Сіра Ю.М.

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю

«Девелоп Фінанс»

заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ДМЛ»

заінтересована особа ОСОБА_1

заінтересована особа Департамент комунальної власності м. Києва

виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

заінтересована особа Комунальне підприємство Київської міської ради

«Київське міське бюро технічної інвентаризації»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс», подану представником Тетерею Світланою Ігорівною

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року, постановленуу складі судді Галагана В.І., в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва, повна ухвала складена 14.12.2020, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ТОВ «Девелоп Фінанс» звернулося до суду із позовом до ТОВ «ДМЛ», ОСОБА_1 , Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризація» про визнання недійсним правочину щодо внесення ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ «ДМЛ» нежилого приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 225,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який оформлений актом приймання - передачі, визнання недійсним свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 , видане 28.09.2012 Головним управлінням комунальної власності м. Києва КМДА, скасування державної реєстраціюї права власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно ТОВ «ДМЛ» на нежилі приміщення з №1 по №10 (групи приміщень №175) (в літ.А) загальною площею 225,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним визнанням за ОСОБА_1 права власності на вказане нежиле приміщення, яке було зареєстроване за ним 29.09.2008.

Разом із позовною заявою ТОВ «Девелоп Фінанс» подало заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежилі приміщення з №1 по №10 (групи приміщень №175) (в літ.А), загальною площею 225,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 37967117, власником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДМЛ» (ідентифікаційний код юридичної особи 38196031, адреса: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 4-А) та заборонити вчиняти будь - які дії щодо відчуження та реєстрації вказаного нерухомого майна.

В обґрунтування вжиття заходів забезпечення даного позову Товариство вказало, якщо на дату скасування державної реєстрації права власності на спірне приміщення за ТОВ «ДМЛ» буде проведена державна реєстрація цього права за іншою особою, проведення державної реєстрації права власності за дійсним власником ОСОБА_1 не буде можливою, допоки подальша державна реєстрація прав не буде скасована у встановленому законом порядку. Ураховуючи недобросовісну поведінку ТОВ «ДМЛ» та ОСОБА_1 , яка полягала у зловживанні своїми цивільними правами на шкоду прав інших осіб з метою уникнення звернення стягнення кредитором на майно боржника, у позивача існують обґрунтовані припущення, що аналогічні недобросовісні дії будуть вчинені і ТОВ «ДМЛ» з метою унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Заявник немає будь - якої об`єктивної можливості попередити такі дії самостійно, оскільки відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про подання будь - якими особами заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не є відкритим, а інформація про проведення реєстраційних дій відображається у відкритих даних ДРРП лише після їх проведення. Товариство зазначило, що такі заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, їх вжиття буде мати наслідок лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті спору у судовому порядку та не порушує прав власника на володіння та користування цим майном.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Девелоп Фінанс» до ТОВ «ДМЛ», ОСОБА_1 , Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації, про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року залишено без задоволення заяву ТОВ «Девелоп Фінанс» про забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду ТОВ «Девелоп Фінанс», через свого представника Тетерю С.І., подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невірну оцінку доказів, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції безпідставно не вжив заходів забезпечення позову про які просило Товариство у заяві, оскільки не врахував, що спір у даній справі стосується нежитлового приміщення, правочин щодо відчуження якого позивач просить суд визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, одночасно визнавши таке право за відповідачем-2 з метою захисту законних прав та інтересів позивача. ТОВ «Девелоп Фінанс» у заяві про забезпечення позову було достатнім чином обґрунтовано необхідність вжиття такого заходу забезпечення як накладення арешту на нежитлове приміщення, наведено обставини, які свідчать про вчинення відповідачами дій, спрямованих на відчуження спірного майна. Зібрати інші докази на підтвердження вчинення відповідачем-1 недобросовісних дій що відчуження спірного нерухомого майна не вбачається можливим, оскільки таке відчуження може бути здійснено одномоментно та неочікувано шляхом реєстрації права власності за новим власником, а у такому випадку настануть обставини, від яких покликаний захистити позивачів інститут забезпечення позову.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник заявника ТОВ «Девелоп Фінанс» Савінський К.В. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити з викладених підстав.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою, ухвалу суду просив залишити без змін як законну.

Заінтересовані особи ТОВ «ДМЛ», Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про час та дату розгляду справи повідомлялись, у судове засідання до суду апеляційної інстанції їх представники не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, будь - яких заяв чи клопотань до суду від вказаних осіб не надходило. Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу зазначені особи не скористалися.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності вказаних осіб (їх представників) з урахуванням вимог ч.2 ст.372 ЦПК України. Їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з частиною першою статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

З наведених вищевказаних положень закону вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що належних та допустимих доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність застосування забезпечення позову, позивачем не подано, зокрема, доказів, що можуть свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження спірного об`єкту нерухомості після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, щодо реалізації майна чи доказів вчинення підготовчих дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування суд вважав недостатньою підставою для задоволення даної заяви.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції є помилковими та не узгоджуються із предметом позову і доказам, наявним в матеріалах справи.

Так, із наданих заявником доказів вбачається, що ТОВ «Девелоп Фінанс» звернулося до суду із позовом до ТОВ «ДМЛ», ОСОБА_1 , Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризація» про визнання недійсним правочину щодо внесення ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ «ДМЛ» нежилого приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 225,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який оформлений актом приймання - передачі, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно з одночасним визнанням за ОСОБА_1 права власності на вказане нежиле приміщення, яке було зареєстроване за ним 29.09.2008, що вказує на наявність спору між сторонами щодо нерухомого майна, яке є предметом правочину, недійсність якого просить визнати позивач у судовому порядку, і у випадку задоволення позову, державна реєстрація права власності на спірне нежитлове приміщення за ТОВ «ДМЛ» може бути скасована та відновлена реєстрація права власності за відповідачем -2 на зазначене нежитлове приміщення.

У позові ТОВ «Девелоп Фінанс» вказало, що 16.12.2019 було відкрито виконавче провадження №60887083, в рамках якого здійснюються виконавчі дії щодо примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Надра Банк» заборгованості у розмірі 6 169 524,15 грн. 18.05.2020 згідно договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, укладеного між ПАТ «Надра Банк» та позивачем, ТОВ «Девелоп Фінанс» набуло права вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №366/П/99/2007-840 від 01.08.2007. Разом з тим, із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що нерухоме майно - нежилі приміщення №175, загальною площею 225,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом іпотеки згідно іпотечного договору від 01.08.2007, який було укладено між ПАТ «Надра Банк» та ОСОБА_1 , у забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №366/П/99/2007-840 від 01.08.2007.

01.08.2007 приватним нотаріусом було внесено реєстраційний запис №5411284 до Державного реєстру іпотек та внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний запис №5411267 про заборону відчуження приміщення №175.

Із наданої Київським БТІ інформації вбачається, що право власності на спірне нежиле приміщення №175 29.09.2008 було зареєстроване за ОСОБА_1 та у подальшому перейшло до ТОВ «ДМЛ» на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.09.2012 ГУ комунальної власності м. Києва та 23.10.2021 зареєстровано Київським БТІ.

З інформаційної довідки ДРРП №228561085 від 19.10.2020 вбачається, що ТОВ «ДМЛ» належить на праві власності один об`єкт нерухомості - приміщення з №1 по №10 (групи приміщень №175) (в літ.А), загальною площею 225,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 225,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та приміщення з №1 по №10 (групи приміщень №175) (в літ.А), загальною площею 225,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , є одним і тим же об`єктом нерухомого майна, яке було передано 01.08.2007 ОСОБА_1 в іпотеку у забезпечення виконання ним кредитних зобов`язань.

Згідно доказів наданих позивачем вбачається, що на момент відчуження спірного приміщення ОСОБА_1 був засновником ТОВ «ДМЛ», яке у подальшому набуло право власності на спірне нежиле приміщення №175.

Так, відповідно до ст. ст.177, 178 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

На підтвердження реєстрації за відповідачем-1 нерухомого майна позивач надав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Оскільки належне відповідачу-1 нерухоме майно як об`єкт цивільних прав не вилучене та не обмежене в обороті, ризик його відчуження за умови невжиття заходів забезпечення позову є постійним.

Отже, припущення заявника про те, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, є обґрунтованим.

Враховуючи характер позовних вимог, відповідач-1 має об`єктивну можливість розпорядитися належним йому нерухомим майном на власний розсуд, зокрема, відчужити його в будь-який спосіб, що може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

За таких обставин не можна вважати, що судом першої інстанції в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність застосування забезпечення позову, не ґрунтуються на оцінці доказів, наявних в матеріалах справи.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову, призначення яких полягає у тимчасовому обмеженні права відповідача ТОВ «ДМЛ» розпоряджатися належним Товариству нерухомим майном, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких Товариство звернулося до суду, в разі задоволення заявлених позовних вимог, оскільки ризик відчуження майна відповідачем-1, за рахунок якого може бути виконане судове рішення про стягнення заборгованості з відповідача-2, є очевидним та постійним.

Одночасно із зазначеним колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що між сторонами є наявний спір щодо нерухомого майна, яке є предметом правочину, недійсність якого позивач просить визнати у судовому порядку, заявник обґрунтовано навів припущення того, що відчуження відповідачем-1 майна, яке належить останньому на праві власності, ускладнить або взагалі виключить можливість в майбутньому виконати рішення суду шляхом забезпечення виконання боргових зобов`язань ОСОБА_1 за рахунок спірного нерухомого майна, право власності на яке перейшло до ТОВ «ДМЛ», в разі ухвалення судом рішення на користь позивача.

З огляду на вищевикладене, захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на приміщення з №1 по №10 (групи приміщень №175) (в літ.А), загальною площею 225,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.

Вимоги заявника щодо заборони вчиняти будь - які реєстраційні дії і приймати будь - які рішення про державну реєстраційного спірного майна Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно є некоректними, а тому колегія суддів в цій частині вимог задовольняє заяву Товариства частково шляхом заборони вчиняти будь - які дії щодо відчуження та реєстрації вказаного нерухомого майна.

Колегія суддів зауважує, що ТОВ «ДМЛ», як власник спірного майна, не позбавлений процесуальної можливості звернутися до суду першої інстанції з відповідною заявою про вжиття зустрічного забезпечення позову згідно статті 154 ЦПК України за наявності для цього законних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з вищенаведеного, ухвала суду першої інстанції не може вважатись такою, що ухвалена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для її скасування з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви ТОВ «Девелоп Фінанс» про забезпечення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс», подану представником Тетерею Світланою Ігорівною, задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМЛ», ОСОБА_1 , Департамента комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності шляхом накладення арешту на нежилі приміщення з №1 по №10 (групи приміщень №175) (в літ.А) загальною площею 225,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 37967117, власником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДМЛ» (ідентифікаційний код юридичної особи 38196031, адреса: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 4-А) та заборонити вчиняти будь - які дії щодо відчуження та реєстрації вказаного нерухомого майна.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» - ідентифікаційний код юридичної особи 41937164, адреса: м. Київ, Рильський провулок, 4 поверх 6.

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДМЛ» - ідентифікаційний код юридичної особи 38196031, адреса: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 4-А.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 10 березня 2021 року.

Судді:

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна