Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2314/4344/12
Провадження № 2-п/711/63/21
У Х В А Л А

17.12.2021 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

секретаря - Осадчій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.09.2012 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27.09.2012 по справі № 2314/4344/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свою заяву обгрунтовує тим, що 27.09.2012р. було постановлене заочне рішення. На початку березня 2012р. заявнику, як вказує, стало відомо, що його карткові рахунки, призначені для отримання пенсії як особи з інвалідністю війни та отримання зарплати, заблоковано. 11.03.2021р. він звернувся до органів ДВС і 02.04.2021р. отримав відповідь про те, що на виконанні у Центральному відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження. Отже, вказує, що таким чином він дізнався про те, що 16.06.2011р. було ухвалене заочне рішення по справі №2-1951/11. Оскільки заочне рішення він отримував, то вважає, що наявні підстави для поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

На підставі зазначеного вище, просить суд поновити йому пропущений з поважних причин, на його думку, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27.09.2012 по справі № 2314/4344/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Крім того, просить заочне рішення, про яке йдеться, - скасувати, призначивши справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 11.11.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27.09.2012 по справі № 2314/4344/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовлено.

В судове засідання заявник ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 не з`явились, будучи повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, у встановленому законом порядку. Про поважність причин неявки не повідомлено.

Між тим, за приписами ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає до задоволення за таких підстав:

встановлено, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.09.2012р. (справа №2314/4344/2012, провадження №2/2314/2154/2012) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 90 128 грн., інфляційні в сумі 6 407 грн. 30 коп., 3% річних за період з 21 червня 2010 року по 21 червня 2012 року в сумі 5 407 грн. 68 коп. та судові витрати в сумі 1 019 грн. 43 коп., а всього 102 962 грн. 41 коп. В іншій частині позову відмовлено (а.с.40-42). Копію вказаного судового рішення направлено судом відповідачу рекомендованим відправленням (а.с.45) та отримано відповідачем ОСОБА_1 особисто 27.10.2012 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.47).

При цьому, відповідач не звертався до суду із заявою про перегляд заочного рішення у порядку та спосіб, що були визначені ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи. Отже, судове рішення набрало законної сили і, відповідно про його ухвалення відповідачу було достеменно відомо ще 27.10.2021р.

Крім того, встановлено, що представником відповідача ОСОБА_1 , адвокатом Чечот А.А. 28.04.2021 року надано суду заяву про ознайомлення з матеріалами справ, зі змісту якої вбачається її прохання надати для ознайомлення матеріали цивільних справ та виконавчі листи, в тому числі і справи за номером провадження №2/2314/2154/12 від 19.11.2012 (а.с.49). Варто зазначити, що у вказаній заяві зроблено відмітку про ознайомлення із зазначенням дати 05.05.2021 та засвідчено підписом автора заяви.

Отже, враховуючи і зазначені обставини, відповідачу через його представника адвоката, який діяв на підставі договору від 08.04.2021р. (а.с.51) ще й у квітні-травні цього року було відомо про прийняте рішення, зважаючи на розписку від 05.05.2021р.

Також, як вбачається з матеріалів справи, необхідність у ознайомленні з вказаними матеріалами справи у представника відповідача виникла у зв`язку з отриманням нею, на її адвокатський запит, інформації від 09.04.2021 року за №4686/19.25-35/19096 з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Так, вказаний орган ДВС інформує про перебування у нього на виконанні зведеного виконавчого провадження за №46090991, про стягнення з ОСОБА_1 коштів, яке складається із 8 (восьми виконавчих проваджень, які об`єднані в одне зведене провадження) (а.с.50).

Між іншим, зі змісту інформації Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 09.04.2021 року за №4686/19.25-35/19096 вбачається, що до складу зведеного виконавчого провадження за №46090991 входить виконавче провадження за №46303322 із виконання виконавчого листа №2/2314/2154/12, виданого 19.11.2012р. Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 102962,41грн., за заочним рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27.09.2012р.

Крім того, орган державної виконавчої служби повідомив, що станом на 09.04.2021р. у посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відсутні повноваження для зняття арештів з майна та коштів ОСОБА_1 , оскільки арешт може бути знятий у зв`язку з повним фактичним виконанням у відповідності до чинного законодавства та на підставі рішення суду.

Судом 02.09.2021 р. отримано від ОСОБА_1 заяву, в якій він просить надати йому можливість для ознайомлення з матеріалами справи №2314/4344/12 від 12.09.2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.53). З матеріалами вказаної цивільної справи він ознайомився 30.08.2021 року, а 16.09.2021 року необхідні її копії отримав, що засвідчив своїм підписом.

23.06.2021 року ОСОБА_1 подав до Придніпровського районного суду м.Черкаси заяву про перегляд заочного рішення від 27.09.2012 року у справі №2314/4344/12 (а.с.56-61). Ухвалою суду від 24.06.2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 27.09.2012 у справі №2314/4344/12 залишено без руху (а.с.63). Копію ухвали ОСОБА_1 отримано 07.07.2021р., про що свідчить повідомлення рекомендованого листа (а.с.65). В результаті невиконання вимог ухвали від 24.06.2021, ухвалою суду від 17.09.2021р. вказану заяву вирішено вважати неподаною та повернуто заявнику (а.с.66). При цьому, ухвалу від 17.09.2021р. ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржено.

Крім того, ОСОБА_1 23.09.2021 до Придніпровського районного суду м.Черкаси подано заяву, в якій він просить поновити йому пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення від 27.09.2012р. по справі №2314/4344/12. При цьому, жодних обставин та доказів щодо поважності причин пропущення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, заявником не зазначено і до суду не надано.

Варто зазначити, що заявником (відповідачем по справі) ОСОБА_1 рішення від 27.09.2012 року у справі №2314/4344/12, особисто отримано 27.10.2012 (а.с.47).

Крім того, його представник (за договором про надання правової допомоги від 08.04.2021(а.с.51)), адвокат - Чечот А.А. вже була поінформована Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про наявність на виконанні зведеного виконавчого провадження за №46090991, до складу якого входить виконавче провадження за №46303322 із виконання виконавчого листа №2/2314/2154/12, виданого 19.11.2012р. Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 102962,41грн., за заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.09.2012р. У зв`язку з чим, ініціювала ознайомлення з матеріалами справи, в т.ч. №2314/4344/12 і суд надав їй таку можливість 05.05.2021, що підтверджено її підписом (а.с.49-51).

Той факт, що адвокат Чечот А.А., як представник заявника, була поінформована про наявність заочного рішення від 27.09.2012р. органом ДВС згідно листа від 09.04.2021, не свідчить про те, що до цього часу ОСОБА_1 не знав про судовий розгляд справи та постановлене судове рішення і не міг про це знати, враховуючи той факт, що судове рішення виконується через органи виконавчої служби.

Варто зазначити, що у матеріалах справи є підтвердження отримання особисто ОСОБА_1 судових повісток у судові засідання, призначені під час розгляду справи по суті на 27.06.2021 о 10.00год. (а.с.14), на 17.07.2012 о 11.00год. (а.с.33), на 27.09.2012 о 15.00год. (а.с.34).

Також згідно із ч.4 ст.169 ЦПК України, в редакції 2004 року, діючої на час винесення судом даного рішення від 27 вересня 2012 року, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У заочному рішенні від 27.09.2012р. зазначено, що відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, а тому суд ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 225 ЦПК України (в редакції 2004 року, діючої на час винесення судом даного рішення від 27 вересня 2012 року).

Зважаючи на встановлені судом обставини, ухвалою суду від 11.11.2021р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27.09.2012 по справі № 2314/4344/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовлено.

Таким чином, заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.09.2012р. (справа №2314/4344/2012, провадження №2/2314/2154/2012) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 90 128 грн., інфляційні в сумі 6 407 грн. 30 коп., 3% річних за період з 21 червня 2010 року по 21 червня 2012 року в сумі 5 407 грн. 68 коп. та судові витрати в сумі 1 019 грн. 43 коп., а всього 102 962 грн. 41 коп. В іншій частині позову відмовлено (а.с.40-42). Копію вказаного судового рішення направлено судом відповідачу рекомендованим відправленням (а.с.45) та отримано відповідачем ОСОБА_1 особисто 27.10.2012 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.47).

При цьому, відповідач не звертався до суду із заявою про перегляд заочного рішення у порядку та спосіб, що були визначені ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи. Отже, судове рішення набрало законної сили і, відповідно про його ухвалення відповідачу було достеменно відомо ще 27.10.2021р.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тож, судом враховані висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17-ц, у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 369/2744/15-ц.

Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Використання законодавцем в конструкції статті 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2001, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п.61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч.ч. 3, 4 ст. 287 ЦПК України).

Частина перша статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За результатами розгляду заяви, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 повідомлявся належним чином та завчасно про час, дату та місце розгляду справи судом першої інстанції при вирішенні спору. При цьому, ОСОБА_1 не повідомив суду про поважність причин своєї неявки, не скористався правом брати участь у розгляді справи як особисто, так і через представника. Не повідомляв про місце свого перебування/знаходження та зміну місця проживання, якщо такий факт мав місце, незважаючи на обов`язок, що передбачений ЦПК України. Крім того, суд не встановлює фактичне місце проживання (перебування) сторін, а обов`язком суду є лише направлення вчасно викликів до суду та процесуальних документів учасникам справи. Варто зазначити, у матеріалах справи є підтвердження отримання особисто ОСОБА_1 судових повісток у судові засідання призначені під час розгляду справи по суті на 27.06.2021 о 10.00год. (а.с.14), на 17.07.2012 о 11.00год. (а.с.33), на 27.09.2012 о 15.00год. (а.с.34).

Отже, суд приходить до висновку про те, що наведені заявником обставини про неповідомлення про судові засідання не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а навпаки, спростовуються відповідними матеріалами, які є дослідженими. Крім того, заявником жодним чином не наведено обставин та не обгрунтовано поважність причин пропущення ним строку на подання заяви про перегляд заочного рішення про яке йдеться. Більш того, ОСОБА_1 не оскаржено заочне рішення від 27.09.2012р. у встановленому законом порядку, хоча копію вказаного судового рішення ним отримано особисто 27.10.2012р. (а.с.47).

Тож, слід зазначити, що відповідач ОСОБА_1 у встановлений законом строк не заявив про свою участь у справі, не проявляв інтересу як до ходу її розгляду, так і протягом 9 років після ухвалення заочного рішення, знаючи про свої боргові зобов`язання за позикою та допущення порушень їх виконання, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, які б виправдували необхідність фактично повторного перегляду справи.

Отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення від 27.09.2012р. слід відмовити, оскільки вона є безпідставною та недоведеною належними, допустимими та переконливими доказами, у розумінні ст.ст. 76-84 ЦПК України. Слід також зазначити, що заявник не скористався своїм правом і в судовому засіданні довести обставини щодо необхідності перегляду заочного рішення від 27.09.2012р. у справі №2314/4344/12.

Слід також зазначити, що й інші наведені відповідачем та його представником у вказаній заяві про скасування заочного рішення обставини для скасування заочного рішення, не впливають на зміст оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, доводи заявника ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому підстав для скасування заочного рішення від 27.09.2012 немає і у задоволенні заяви слід відмовити.

При цьому, судом враховані висновки, що викладені у постанові ВП ВС від 09.11.2021р. у справі №214/5505/16, про те, що у разі відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 259, 128, 223, 280, 281, 268, 287, 288 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.09.2012 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст судового рішення складено 28.12.2021р.

Головуючий: С. М. Позарецька