Справа № 226/162/21

Справа 226/162/21
Провадження № 2/226/214/2021
і м е н е м У к р а ї н и
10 березня 2021 року м.Мирноград
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого суддi Коваленко Т.О.,
за участі секретаря Ковальової І.О.
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_1 (відсутня),
відповідач ОСОБА_2 (відсутній),
представник відповідача ОСОБА_3 (відсутній),
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07.11.2007 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейні відносини з відповідачем не склалися, а збереження шлюбу стало неможливим через втрату взаєморозуміння і взаємоповаги, постійні суперечки, лайки, які негативно впливали на них обох. Шлюбні відносини були фактично припинені та на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 17.09.2020 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування у шлюбі, 12 грудня 2007 року, ними разом було придбано у власність двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровано на ім`я відповідача. В теперішній час згоди на добровільний поділ майна з відповідачем не досягнуто. Вважає, що їх з відповідачем частки у спільній квартирі є рівними, тому з метою захисту своїх конституційних прав, просила визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю її та відповідача та поділити квартиру, визнавши за кожним з них право власності на 1/2 частину квартири.
Сторони до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, позивач та представник відповідача надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог позивач наполягала, відповідач та представник позовні вимоги визнали у повному обсязі.
Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано.
Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 7 листопада 2007 року до 07 вересня 2020 року перебували в юридичному шлюбі, зареєстрованому виконкомом Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 17 вересня 2020 року шлюб розірваний (арк.спр.17,21-22).
Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19).
Згідно з договором купівлі-продажу від 12.12.2007 року, ОСОБА_2 купив у ОСОБА_5 двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно є власником її цілої частини (а.с. 24-25, 49).
Згідно з технічним паспортом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа квартири становить 42,0 м2, житлова площа квартири становить 26,5 м2 (а.с. 51-52).
У спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 23).
Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
За змістом ч.1 ст.70 СК України, ч.2 ст.372 ЦК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Враховуючи, що судом не встановлені обставини, вказані в ч.1 ст.61 СК України, суд вважає необхідним визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю сторін та поділити її, визнавши за кожним з них право власності на 1/2 частину квартири.
Згідно з частиною першою статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків від суми судового збору у 2600 гривень, сплаченого нею при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, тобто 1300 гривень, на підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, підлягають віднесенню до витрат позивача, оскільки відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи і звільнений від сплати судового збору.
На підставі, ст.ст. 60-63, 69-71 СК України, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 141, 142, 259, 265, 280-288, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , про поділ спільного майна подружжя задовольнити.
Визнати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.О.Коваленко